NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN...
Transcript of NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN...
![Page 1: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/1.jpg)
NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA
SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN JOUKKUEURHEILUSSA
Kasvatustieteen pro gradu -tutkielma
KASVATUSTIETEIDEN TIEDEKUNTA
Luokanopettajan koulutus
2016
![Page 2: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/2.jpg)
Kasvatustieteiden tiedekunta Tiivistelmä opinnäytetyöstä Faculty of Education Thesis abstract
Master's Programme in Education and Globalisation
Luokanopettajankoulutus
Tekijä/Author
Niklas Kärkkäinen ja Miikka Mettovaara
Työn nimi/Title of thesis
Sosiaalisten taitojen kehittyminen joukkueurheilussa
Pääaine/Major subject
Kasvatustiede
Työn laji/Type of thesis
Pro gradu- tutkielma
Aika/Year
toukokuu 2016
Sivumäärä/No. of pages
72+6
Tiivistelmä/Abstract
Tutkimus käsittelee ja tarkastelee joukkueurheilun merkitystä sosiaalisten taitojen muodostumisen ja kehittymisen näkökulmasta. Tutkimuksen keskiössä ovat joukkueurheilussa tapahtuvat ryhmäil-
miöt ja sosiaalinen sekä vuorovaikutuksellinen kehittyminen joukkueurheilutoiminnassa. Sosiaalista
kehittymistä tarkastellaan niin yksilö kuin ryhmätasolla. Tutkimusongelmana on se, että miten jouk-
kueurheilu vaikuttaa sosiaalisten taitojen kehittymiseen ja millainen on joukkueen sosiaalinen ra-
kenne. Tutkimuksessa perehdytään näihin tutkimusongelmiin vaikuttaviin tekijöihin ja prosesseihin.
Joukkueurheilu on yhteisöllistä kasvua, oppimista ja kehittymistä. Joukkueurheilussa sosiaalinen
kehittyminen on luonteeltaan vastavuoroista. Sosiaaliset dynaamiset prosessit ovat tämän tutki-
muksen ydin.
Urheiluseuroissa harrastaminen on innostavaa ja merkityksellistä toimintaa lapsille ja nuorille. Ny-
kyisin yhä useampi lapsi ja nuori hakeutuu harrastamaan liikuntaa urheiluseuraan. Lapset ja nuoret
harrastavat liikuntaa yhä enemmän urheiluseuroissa. Tämän vuoksi urheiluseurassa tapahtuvan
joukkueurheilututkimuksen tekeminen ja sosiaalisiin taitoihin paneutuminen on erittäin paikallaan,
sillä urheilun sosiaalista ulottuvuutta on tutkittu tähän mennessä melko niukasti.
Liikunnasta ja urheilusta on alettu puhua elämäntapana jo 1970-1980-luvulta alkaen. Jo näistä ajoista
lähtien urheiluun on alettu suhtautua yhä fanaattisemmin. Elämme liikunnan murroksessa, sillä va-
paaehtoinen yhteisöllinen liikkuminen korvautuu nykyisin yhä enemmän urheiluseurojen liikunta-
palveluilla. Nykyään trendinä on keskittää urheileminen tavoiteorientoituneiden urheiluorganisaati-
oiden piiriin, jonne yhteistoiminta, liikunnan tuomat elämykset ja kokemukset ovat siirtyneet.
Tutkimusote on fenomenologis-fenomenografinen. Tutkimustuloksissa esiintyy tutkimusjoukon
välittömiä kokemuksia ja käsityksiä. Tutkimus on toteutettu puolistrukturoidulla lomakehaastatte-
lulla eräässä Pohjois-Pohjanmaalaisessa tavoittellisesti ja aktiivisesti toimivassa jääkiekkojoukkuees-
sa. Tutkimuksen edetessä joukkueurheilun merkitykset ja vaikutukset sosiaalisten taitojen kehitty-
miselle täsmentyvät ja syventyvät mielenkiintoisiin aihekokonaisuuksiin. Tämän myötä saadaan kiin-
nostavia, monipuolisia ja vaihtelevia tutkimustuloksia pelaajien näkökulmasta joukkueurheilun mer-
kityksistä sosiaalisten taitojen kehittymiselle.
Asiasanat/Keywords Joukkueurheilu, sosiaaliset taidot, sosialisaatio, ryhmädynamiikka, yhteistyö
![Page 3: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/3.jpg)
Sisältö
1 Johdanto .................................................................................................................................................. 1
2 Sosiaalisten taitojen ja vuorovaikutuksen merkitys ryhmälle ............................................................ 5
2.1 Sosiaaliset taidot ja vuorovaikutus ....................................................................................................... 5
2.2 Sosialisaatio ja sosiaalinen pääoma ..................................................................................................... 8
2.3 Ryhmän tunnusmerkit ........................................................................................................................ 10
2.4 Ryhmädynamiikka ja ryhmän sosiaalinen rakenne ............................................................................ 10
2.5 Ryhmän kehitys ................................................................................................................................. 13
2.6 Ryhmässä toimiminen – vertaisryhmä ja yhteisökasvatus ................................................................. 15
3 Ryhmä – joukkueurheilun sosiaalinen ja kulttuurinen kenttä ......................................................... 17
3.1 Liikunta ja urheilu .............................................................................................................................. 19
3.2 Joukkueurheilu ................................................................................................................................... 21
3.3 Sosiaalinen kehittyminen joukkueurheilussa ..................................................................................... 22
3.4 Tavoitteellinen ryhmä ........................................................................................................................ 25
3.5 Tavoitteenasettelu ryhmässä .............................................................................................................. 27
3.6 Ryhmän kiinteys ja yhteenkuuluvuus ................................................................................................ 28
4 Tutkimuksen toteuttaminen ................................................................................................................ 30
4.1 Tutkimuskysymykset ......................................................................................................................... 30
4.2 Metodologia ....................................................................................................................................... 31
4.3 Aineiston keruu .................................................................................................................................. 32
4.4 Aineiston analyysi .............................................................................................................................. 34
4.5 Luotettavuus ja eettisyys .................................................................................................................... 36
5 Tutkimustulokset .................................................................................................................................. 39
5.1 Joukkueurheilun harrastuneisuuden tarkastelua ................................................................................. 40
5.2 Joukkueurheilun merkitykset sosiaalisten taitojen kehittymiselle ..................................................... 47
5.3 Joukkuehenkeen ja joukkueen kiinteyteen vaikuttavat tekijät ........................................................... 53
5.4 Joukkueen sosiaalinen rakenne ja pelaajien rooli joukkueessa .......................................................... 58
5.5 Yhteenveto ......................................................................................................................................... 63
6 Pohdinta ja johtopäätökset .................................................................................................................. 64
7 LÄHTEET ............................................................................................................................................. 68
![Page 4: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/4.jpg)
![Page 5: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/5.jpg)
1 Johdanto
Inspiraatio ja motivaatio tutkimukseen tulevat yhteisistä kokemuksista ja ajatuksista jouk-
kueurheilun parissa. Tutkimus joukkueurheilusta ja sosiaalisista taidoista on luontainen
valinta molemmille. Taustalla on molemmilla noin 20 vuoden kokemus joukkueurheilusta,
pääasiallisesti jääkiekon parissa. Lapsuudessa ja varhaisnuoruudessa harrastuneisuutta ja
kokemusta karttui joukkueurheilulajeista. Moninainen joukkueurheilutausta vaikuttaa laa-
jalti meidän elämäämme. Joukkueurheilu vaikuttaa henkilökohtaiseen kasvuun ja arvoihin
niin sosiaalisesti, psyykkisesti kuin fyysisestikin.
Joukkueurheilussa koetaan jatkuvasti uusia sosiaalisia ja vuorovaikutustaitoja vaativia ti-
lanteita. Joukkueurheilu on yksi kasvualusta, joka koulun ohella tukee lapsen ja nuoren
sosiaalista kasvua. Urheilujoukkueissa ja kouluryhmissä on molemmissa systemaattista
tavoitteellista ja kasvatuksellista toimintaa, jotka liittyvät läheisesti toisiinsa. Joukkueurhei-
lu kehittää yksilön sosiaalisia ja vuorovaikutuksellisia taitoja, joita tarvitaan läpi elämän.
Joukkueurheilu on joillekin yksilöille hyvin keskeinen asia elämässä ja se määrittää pitkälti
yksilön kasvua ja kehitystä.
Tämän tutkimuksen painopiste on joukkueurheilussa ja sosiaalisissa taidoissa. Tämä tutki-
mus toteutetaan suoraan pelaajien näkökulmasta. Tutkimus pohjautuu pelaajien kokemuk-
siin ja käsityksiin joukkueurheilusta. Siten on paikallaan heti alkuun tietää, mistä joukku-
eurheilussa on kyse. Joukkueurheilu on luonnollisesti urheilua, joka tapahtuu ryhmässä eli
joukkueessa. Ryhmässä tulee olla ohjaaja tai valmentaja ja enemmän kuin kaksi urheilijaa,
jotta voidaan puhua joukkueurheilusta. Lisäksi joukkueeseen voi kuulua muita toimihenki-
löitä, kuten useampi valmentaja, ohjaaja, huoltajia, joukkueenjohtaja, rahastonhoitaja tai
muita vastaavia toimihenkilöitä. Eichbergin (2004, 9) mukaan urheilulla katsotaan olevan
identiteettiä kehittävä sosiaalinen ja psykologinen ulottuvuus. Joukkueurheilussa luodaan
sosiaalisia malleja, mikä luo ”me” näkökulmaa joukkueelle. Joukkueen ja yksilöiden iden-
titeetti muodostuu yhteistoiminnan ja sille annettujen merkitysten kautta.
Tutkimus keskittyy sosiaalisten taitojen muodostumiseen ja kehittymiseen joukkueurhei-
lussa. Tutkimuksella haetaan vastauksia tähän tematiikkaan neljän tutkimuskysymyksen
avulla. Tutkimuskysymykset käsittelevät joukkueurheilun harrastamiseen vaikuttavia teki-
jöitä, joukkueurheilun vaikutuksia sosiaalisten taitojen kehittymiselle, joukkuehenkeen ja
joukkueen kiinteyteen vaikuttavia tekijöitä sekä joukkueen sosiaalista rakennetta ja pelaa-
![Page 6: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/6.jpg)
2
jan roolia joukkueessa. Tutkimus on luonteeltaan fenomenologis-fenomenografinen ja pe-
laajien kokemusmaailmaan pureutuva. Tutkimuksessa on piirteitä fenomenologiasta ja
fenomenografiasta, sillä tutkimuksessa esiintyy tutkittavien välittömiä kokemuksia ja myös
käsityksiin viittaavia ajatusrakennelmia. Tutkimus on toteutettu Pohjois-Pohjanmaalla
eräässä tavoitteellisessa jääkiekkojoukkueessa.
Tutkimus on ajankohtainen sen takia, että uudistettu opetussuunnitelma astuu voimaan
syksyllä 2016. Tulevassa uudistetussa opetussuunnitelmassa (OPH, 2016) annetaan enem-
män painoarvoa oppilaan omalle aktiivisuudelle ja oppimisen ilolle. Erityistä huomiota
saavat vuorovaikutustaidot, yhdessä tekeminen ja kestävään elämäntapaan kasvaminen.
Tulevaisuutta ajatellen opetussuunnitelman tavoitteena on kehittää laaja-alaista osaamista
ja tukea kestävää kehitystä. Valokeilassa ovat myös yksilön toiminta ryhmässä ja toisia
yksilöitä kunnioittava toiminta. Näitä taitoja harjoitellaan ja opitaan kouluyhteisöissä, kou-
luluokissa ja vapaa-ajan harrastusryhmissä. Lisäksi sosiaalisista taidoista ja niiden kehit-
tymisestä joukkueurheilun piirissä on paikallaan saada lisää tieteellistä tietoa, sillä aihepii-
riä on tutkittu niukasti.
Urheilujoukkueessa toimitaan yhdessä ja tavoitellaan yhteisesti haluttuja päämääriä. Urhei-
lujoukkue koostuu erilaisista yksilöistä ja tarkoituksena on, että ryhmä toimii vaivattomasti
ja tuloksellisesti erilaisissa tilanteissa. Joukkueurheilu kattaa monenlaisia sosiaalisia tilan-
teita, joiden kautta yksilöt ja joukkue kehittyvät. Joukkueurheilun ajatellaan usein olevan
vain sitä, että harjoitellaan, jotta voitetaan seuraava peli. Kokonaisuudessa joukkueurheilu
on paljon muutakin kuin harjoittelemista ja pelaamista. Parhaimmillaan joukkueurheilu on
yhdessä tekemistä ja merkityksellistä toimintaa, jonka kautta kehitytään ja kasvetaan ryh-
män mukana sosiaalisesti, psyykkisesti ja fyysisesti. Joukkueurheilu on tavoitteellista kil-
pailutoimintaa. Joukkueurheilussa pitää huomioida, että tuloksella on merkitystä. Liiallinen
kilpailu voi kääntyä joukkuetta ja yksilöitä vastaan sekä olla haitallista joukkueen toimin-
nalle. On oivallettava, mitä kaikkea joukkueen sisällä tapahtuu pelikauden aikana ja toimit-
tava dynaamisesti tilannekohtaisesti.
Jokainen joukkueessa toiminut pelaaja tai valmentaja tietää, että joukkueen sisäinen yhte-
näisyys ja hyvä joukkuehenki näkyvät myönteisesti harjoituksissa ja peleissä. Ryhmän
kiinteys ilmenee erityisesti haastavissa tilanteissa. Esimerkiksi epäonnistuneen suorituksen
kohtaaminen ryhmänä, siihen suhtautuminen ja tilanteen jälkeinen toiminta kertovat paljon
![Page 7: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/7.jpg)
3
ryhmän kiinteydestä. Yhtenäinen ja kiinteä joukkue osaa myös iloita ja nauttia onnistumi-
sista ja menestymisestä niin yksilö- kuin joukkuetasolla.
Sosiaaliset taidot ovat avainasemassa vuorovaikutustilanteissa ja yhteistoiminnallisessa
työskentelyssä. Sosiaaliset taidot nähdään käyttäytymisen malleina ja niitä tarvitaan, jotta
menestytään yhteistoiminnallisissa ja vuorovaikutuksellisissa tilanteissa. Sosiaaliset taidot
omaksutaan mallioppimisen kautta ja ihmisen luontainen temperamentti vaikuttaa osittain
sosiaalisien taitojen muodostumiseen. Sosiaalisten taitojen kirjo on valtava, sillä sosiaalisia
tilanteita on käytännössä loputtomasti. Vallitseva kulttuuri ja aika vaikuttavat aina menes-
tymiseen sosiaalisessa tilanteessa. (Laine 2005, 115–116.)
Sosiaalisista taidoista keskeisimpiä ovat sosiaaliset perustaidot. Sosiaalisia perustaitoja
ovat kuunteleminen, keskustelun aloittaminen ja jatkaminen, kysymysten esittäminen,
avun pyytäminen, kiittäminen, ohjeiden noudattaminen sekä taito olla toisten seurassa,
ryhmän jäsenenä. Sosiaalisista taidoista hyvin tarpeellisia ovat tunteiden käsittelyn taidot.
Näitä ovat esimerkiksi tunteiden tunnistaminen, ilmaiseminen ja ymmärtäminen sekä kiin-
tymyksen ilmaiseminen muita kohtaan. (Kerola & Kujanpää 2009, 36.) Ryhmätilanteissa ja
erityisesti joukkueurheilussa suunnittelutaidot ja stressinkäsittelytaidot ovat huomattavassa
roolissa. Ne auttavat onnistumaan haasteellisissa ja tiukoissa tilanteissa.
Suomalaisessa yhteiskunnassa liikunnalla ja urheilulla on hyvin merkityksellinen asema.
Parhaimmillaan joukkueurheilu on viime vuosikymmeninä ja lähivuosina nostattanut kan-
sallisidentiteettiä ja kohentanut kansallista yhteishenkeä. Huhta ja Nipuli (2011, 6–7) to-
teavat, että 1980-luvulta lähtien lasten hakeutuminen seuratoimintaan on huomattavasti
lisääntynyt ja samanaikaisesti seurassa tapahtuvan liikuntaharrastuksen aloitusikä on ma-
daltunut yhdellä vuodella syntymävuosikymmentä kohden. Voimakasta mielenkiintoa he-
rättää lasten varhainen orientoituminen kilpaurheilun pariin, jossa korostetaan menestymis-
tä, kilpailemista ja pääomien kerryttämistä. Karrikoiden voikin sanoa, että nykyisin lapset
kiskotaan suoraan hiekkalaatikolta mukaan tavoitteelliseen seura- ja urheilutoimintaan.
Kuitenkin loppujen lopuksi hyvin harva urheilija elättää itsensä urheilija-ammattilaisena
aikuisena, saati sitten läpi elämän. Koulumaailmassa on jo reagoitu nykypäivän tarpeisiin
tiimityöskentelyn, yhteistyön, sosiaalisten – ja emotionaalisten taitojen harjoittelemisen ja
kehittämisen osalta (OPH, 2016). Lapsuudessa ja nuoruudessa omaksutut sosiaaliset taidot
ja yhteistyökyky ovat jopa keskeisimpiä taitoja aikuisiällä arkielämässä. Tässä tutkimuk-
sessa perehdytään tavoitteellisen joukkueurheilun kautta sosiaalisen kentän ja sosiaalisten
![Page 8: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/8.jpg)
4
taitojen kehittymisen ytimeen. Tämä tutkimus on tehty ensisijaisesti liikunta- ja urheiluseu-
ratoimintaan suuntautuen. Tutkimus antaa tärkeää tietoa kasvatusalalle sekä sosiaali- ja
terveysalalla toimiville henkilöille.
![Page 9: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/9.jpg)
5
2 Sosiaalisten taitojen ja vuorovaikutuksen merkitys ryhmälle
Vuorovaikutuksen ja sosiaalisten taitojen harjoittamisen perustana on joukko ihmisiä eli
ryhmä. Ryhmä tarvitsee toimiakseen ihmisiä ja ihminen tarvitsee puolestaan vuorovaiku-
tus- ja sosiaalisten taitojen kehittämiseen ryhmän. Yleensä ryhmät koostuvat jollakin tapaa
samanhenkisten tai samantapaisessa asemassa olevien ihmisten ja tovereiden kesken. Täl-
laiset vuorovaikutteiset ryhmät ovat Laineen (2005, 195) mukaan ikäluokka-, koululuokka-
, työyhteisö- ja harrastusryhmiä.
2.1 Sosiaaliset taidot ja vuorovaikutus
Sosiaaliset taidot ovat avainasemassa vuorovaikutustilanteissa ja yhteistoiminnallisessa
työskentelyssä. Ne nähdään käyttäytymisen malleina ja niitä tarvitaan, jotta menestytään
yhteistoiminnallisissa ja vuorovaikutuksellisissa tilanteissa. Vuorovaikutuksessa kehity-
tään mallioppimisen kautta ja ihmisen luontainen temperamentti vaikuttaa osittain sosiaa-
listen taitojen muodostumiseen. Kyseisten taitojen kirjo on valtava, sillä sosiaalisia tilantei-
ta on käytännössä loputtomasti. Vallitseva kulttuuri ja aika vaikuttavat aina menestymiseen
sosiaalisessa tilanteessa. (Laine 2005, 115–116.)
Sosiaalisten taitojen omaksuminen pohjautuu oppimiseen. Oppiminen on ydinprosessi kas-
vussa ja kehityksessä. Oppiminen on aina vuorovaikutuksellinen ja aktiivinen prosessi ja se
on tilannesidonnaista. Oppiminen tapahtuu sosiaalisesti ihmisten välillä ja välittyy kulttuu-
rin kautta. Yhteyttä liikunnan ja oppimisen välillä tulisi tarkastella kokonaisvaltaisesti vuo-
rovaikutuksellisena prosessina, jossa huomioidaan psyykkiset, sosiaaliset ja biologiset teki-
jät sekä erilaiset tilannetekijät. Oppimiseen liittyy myös taito toimia sosiaalisessa ympäris-
tössä ja erilaisissa kulttuureissa. Liikunnan ja oppimisen välistä yhteyttä voidaan osittain
selittää liikunnan tarjoamilla sosiaalisilla vuorovaikutustilanteilla. Liikunnan avulla voi-
daan parhaimmillaan oppia ryhmätyöskentelytaitoja ja itseohjautuvuutta sekä toimimaan
erilaisten ihmisten kanssa. (Kantomaa, Syväoja & Tammelin 2013, 13–15.) Tarkasteltaessa
ihmisen varhaista kehitystä on jo käynnissä sosioemotionaalisia prosesseja. Takalan (2011,
35) mukaan lasten varhaisesta lapsuudesta lähtien sosioemotionaalisten taitojen kehittymi-
sen kannalta tärkeitä pedagogisia toimenpiteitä ovat lapsen huomioiminen, lapsen koke-
mukset ryhmän jäsenyydestä, lapsen rohkaiseva tukeminen ja tavoitteellinen toiminta.
![Page 10: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/10.jpg)
6
Rohkaiseva tukeminen, kannustaminen ja myönteinen palaute sekä sen myötä saadut on-
nistumiset innostavat lasta jatkamaan yrittämistä ja oppimaan.
Vuorovaikutus- ja ryhmätilanteissa toimittaessa sosiaaliset taidot ovat erittäin tärkeitä. So-
siaaliset taidot, siinä missä muutkin taidot, ovat opittuja. Sosiaalisesti taitava ja osaava
käyttäytyminen on yleensä haluttua ja johtaa usein suosioon vuorovaikutuksessa olevien
yksilöiden keskuudessa. Tällaista käyttäytymistä on tilanteeseen sopiva ja tehokas käyttäy-
tyminen, joka on luonteeltaan sekä verbaalista että non-verbaalista. Sosiaaliset taidot näh-
dään usein kontekstisidonnaisina. Salmivallin (2005, 79) mukaan yksilön käyttäytyminen
on taas toiminnan lähtökohta ja sosiaaliset taidot määritellään käyttäytymisen seurauksiin
perustuen.
Sosiaalisista taidoista keskeisimpiä ovat sosiaaliset perustaidot. Sosiaalisia perustaitoja
ovat kuunteleminen, keskustelun aloittaminen ja jatkaminen, kysymysten esittäminen,
avun pyytäminen, kiittäminen, ohjeiden noudattaminen sekä taito olla toisten seurassa,
ryhmän jäsenenä. Sosiaalisista taidoista hyvin tarpeellisia ovat tunteiden käsittelyn taidot.
Näitä ovat esimerkiksi tunteiden tunnistaminen, ilmaiseminen ja ymmärtäminen sekä kiin-
tymyksen ilmaiseminen muita kohtaan. (Kerola & Kujanpää. 2009, 36.) Ryhmätilanteissa
ja erityisesti joukkueurheilussa suunnittelutaidot ja stressinkäsittely taidot ovat huomatta-
vassa roolissa. Ne auttavat onnistumaan haasteellisissa ja tiukoissa tilanteissa.
Sosiaalisten taitojen väärinkäytöksestä voi seurata sosiaalinen dilemma. Tällä tarkoitetaan
sitä, että yksilö panostaa reilummin keskinäiseen kilpailuun yksilöiden välillä, kuin yhteis-
toimintaan. Yksilö uskoo saavansa näin toimimalla suurempaa hyötyä itselleen, vaikka
todellisuudessa yhteisö usein kärsii tällaisesta toiminnasta. Tilanne on otollisin silloin, kun
yhteistoiminta ja kilpailu ovat yhteistyössä ja tasapainossa keskenään. Jopa evoluution
kannalta katsottuna tällaisesta toiminnasta on hyötyä ihmiselle. (Laine 2005, 121.)
Sosiaalisiin taitoihin ja vuorovaikutukseen liittyy aina väistämättä kasvaminen ja sen tuo-
ma moraalinen kehitys sekä sosiaalistuminen. Moraalinen kehitys on keskeinen osa sosiaa-
listumista, sillä sosiaalisuus ja moraalinen ajattelu nivoutuvat toisiinsa. Telaman (2000, 61-
62) näkemyksen mukaan moraalisen ajattelun kehittyminen on tärkeä sosiaalisen kasvatuk-
sen tavoite, sillä moraalinen ajattelu kehittyy yksilöiden välisessä vuorovaikutuksessa.
Tämä puolestaan johtaa yksilön moraalisen autonomiaan eli henkilökohtaisen arvoperustan
rakentumiseen. Sosiaalisuuden kautta muodostuu yksilön minäkäsitys ja itsetunto. Sosiaa-
![Page 11: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/11.jpg)
7
lisessa kasvatuksessa tulee ottaa minäkäsitys huomioon. Toisilta tuleva arvostus ja suosio
ovat ensiarvoisen tärkeitä rakennusaineita minäkäsityksen kehitykselle.
Ryhmän sisällä yksilöillä on tavoitteena käyttää omaa osaamista, kyvykkyyttään ja käytös-
sä olevia resursseja mahdollisimman onnistuneesti. Pyrkimyksenä on saavuttaa henkilö-
kohtaisia tavoitteita ryhmän jäsenenä. Tällainen tavoite ryhmän jäsenten kesken voi olla
toimivan ystävyyssuhteen rakentaminen. Tällöin tavoitteena on sosiaalisen pätevyyden
kokemus eli puhutaan sosiaalisesta kompetenssista. (Poikkeus 1995, 126.)
Sosiaalinen kompetenssi on itsessään monisäikeinen käsite ja siksi tulee muistaa, että sosi-
aalisen kompetenssin arvioiminen on aina kulttuurisidonnaista toimintaa. Tämä tarkoittaa
myös sitä, että sosiaalista kompetenssia arvioitaessa arvioimassa olevan henkilön normit ja
vallitseva kulttuuri vaikuttavat arviointiin. Sosiaalista kompetenssia on melko vaikea arvi-
oida, sillä yksilöiden käyttäytyminen on hyvin tilannesidonnaista ja siten vaihtelevaa tilan-
teesta riippuen. (Poikkeus 1995, 127–128.) Joukkueurheilussa opitut tavat, normit ja kult-
tuuri voivat heijastua pitkälti muillekin elämän osa-alueille. Joukkueurheilua harrastavat
yksilöt kokevat saamansa toimintatavat usein ohjaaviksi ja arkielämää rytmittäviksi teki-
jöiksi eivätkä koe sitä leimaavaksi kuten asia saatetaan nähdä ulkopuolisten silmissä.
Toinen keskeinen sosiaaliseen hyväksyntään liittyvä käsite on sosioemotionaalinen kompe-
tenssi. Siihen nähdään kuuluvan yksilön persoonan ja yhteisöllisen persoonan samanaikai-
suus. Siihen liittyy sosiaalisen kompetenssin ohella tunne- ja itsesäätelytaidot. Näihin tai-
toihin lukeutuvat tunteiden säätely ja hallinta sekä henkilökohtaisten että toisten tunteiden
tunnistaminen ja ymmärtäminen. Sosioemotionaalinen kompetenssi voidaan nähdä todella
laajana käsitteenä, sillä se perustuu varhaislapsuuden vuorovaikutussuhteisiin. Se luo poh-
jan kiintymyssuhteille, itsetunnolle ja minäkuvalle sekä toisaalta osallisuudelle, uskomuk-
sille ja odotuksille. Tämä on puolestaan perusta tiedoille, taidoille ja asenteille tulevaisuu-
dessa ja ne vaikuttavat yksilön hyvinvointiin ja sopeutumiseen ryhmän sisällä. (Kuorelahti,
Lappalainen & Viitala 2012, 283–285; Salmivalli 2005, 15.)
Sosiaalinen havainnointi pohjautuu ryhmän jäsenten välillä tapahtuvaan henkilökäsitysten
muodostamiseen. Henkilökäsitysten muodostumiseen vaikuttavat ryhmän jäsenten välinen
vuorovaikutus ja kommunikointi sekä ajallinen pysyvyys. Yksilöiden välinen keskinäinen
vertailu ryhmässä perustuu luontaiseen havainnointiin tietoisesti tai tiedostamatta jokaisen
omista lähtökohdista. Yksilöllisen ja keskinäisen vertailun kautta jokaiselle ryhmän jäse-
nelle muovautuu henkilökohtainen sosiaalinen status ja rooli yhteisön sisällä. Jäsenen ve-
![Page 12: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/12.jpg)
8
tovoima suhteessa toisiin ryhmän jäseniin on eriarvoista ja siinä esiintyy vaihtelevuutta.
Sosiaalisen hyväksymisen muodostavat sosiaalinen käyttäytyminen, sosiaaliset taidot,
omat persoonallisuuden piirteet sekä käyttäytymisen havainnot ja tulkinta. (Laine 2005,
124.)
2.2 Sosialisaatio ja sosiaalinen pääoma
Ihmisten toimiessa keskenään sosiaalisessa vuorovaikutuksessa puhutaan sosialisaation
käsitteestä. Sosialisaatiolla tarkoitetaan käyttäytymisen muutoksia, jotka yksilö oppii yhtei-
sössä vallitsevien toiminta- ja ajattelutapojen myötä. Sosialisaatio on jatkuva prosessi, joka
määrittää mihin suuntaan yksilö muokkautuu. Siinä siirretään myös kulttuuria sukupolvelta
toiselle ja yhteiskunnallisesti katsottuna yksilö halutaan ohjata yhteisön kannalta hyödylli-
seksi ja toimivaksi jäseneksi. (Lahikainen & Pirttilä-Backman. 2004, 77.)
Sosiaalisten taitojen kehittymisen kannalta yksi tärkeimpiä siihen liittyviä käsitteitä on
sosiaalinen pääoma. Tämän tutkimuksen keskiössä on sosiaalisten taitojen kehittyminen
joukkueurheilussa. Tarkemmin ajateltuna juuri sosiaalisten taitojen kehittymisen ja muoto-
tutumisen myötä yksilö voi saavuttaa ja saada jotain sosiaalisesti opittua ja merkityksellistä
dataa ja sisältöä. Tätä kutsutaan sosiaaliseksi pääomaksi. Ideaalissa tilanteessa yksilö on
sosiaalisen pääoman aktiivinen tuottaja. Sosiaalinen pääoma voidaan nähdä sosiaalisena
voimavarana, joka muodostuu formaalin ja informaalin vuorovaikutuksen ja kanssakäymi-
sen tuotoksena. (Elonen 2008, 31.)
Sosiaalisen pääoman käsite tarkoittaa sosiaalisia ominaisuuksia, joihin liittyvät, ihmisten
väliset verkostot, normit ja luottamus. Nämä puolestaan edistävät vuorovaikutusta, tavoit-
teita ja toimintaa. Sosiaalista pääomaa tarkasteltaessa, yksilöt sijoittuvat erilaisille sosiaali-
sille kentille yhteiskunnassa. Sosiaaliseen pääomaan liittyvät läheisesti sosiaaliset suhteet,
jotka ilmentävät kuulumista tiettyyn ryhmään ja asemaan sosiaalisissa kerrostumissa. Sosi-
aalinen pääoma sisältää ristiriitaisia intressejä, jotka voivat olla hyödyllisiä tai haitallisia.
Sosiaalista pääomaa voi käyttää omaa toimintaa hyödyntävänä, mutta myös toista ryhmää
vastaan. (Poikela 2005, 14.) Sosiaalisen pääoman juuret ovat kaukana historiassa, mutta
suurempaan tietoisuuteen ja keskusteluun sosiaalisen pääoman käsite on noussut 1980-
luvulta lähtien. Tähän on vaikuttanut omalta osaltaan Pierre Bourdieu. Bourdieun (1986,
248) näkemyksen mukaan sosiaalinen pääoma on taloudellisen ja kulttuurillisen pääoman
![Page 13: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/13.jpg)
9
ohella väline erottua. Hänen mielestään sosiaalinen pääoma on itsessään ryhmäsidonnainen
hyödyke, jota voidaan käyttää henkilökohtaisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
Sosiaalinen pääoma muodostuu yhteistoiminnassa yksilöiden ja koko organisaation oppi-
misen kautta. Se nähdään vuorovaikutuksellisena oppimisprosessina, joka tukee yksilöiden
ja yhteisön kehitystä. Sosiaalinen pääoma voidaan nähdä myönteisenä oppimista ja muu-
tosta koskevana tekijänä. (Seppänen 2005, 192–193.) Uuden sosiaalisen pääoman tuotta-
miseksi tulee luoda olosuhteita ja edellytyksiä uuden tiedon ja oppimisen mahdollistami-
seksi kasvatusinstituutioiden, työyhteisöjen ja arjen yhteisöjen, kuten esimerkiksi joukku-
eurheilun kautta. (Poikela 2005, 18.)
Yhteisö, yhteisöllisyys ja sosiaalinen pääoma ovat sidoksissa toisiinsa ja liittyvät siten lä-
hikäsitteinä toisiinsa. Yleisesti ajatellaan niin, että yhteisö on sosiaalisen pääoman perusta,
joka luo edellytykset kulttuuriselle kasvulle. Joukkueessa tämä kulttuurinen kasvu tarkoit-
taa kunkin joukkueen kohdalla kasvua ja oppimista yhteisiin sääntöihin, toimintamalleihin
ja joukkueen toimintakulttuuriin. Yhteisöllisyys puolestaan kehittää ja vaalii yhteenkuulu-
vuuden tunnetta ja sosiaalista identiteettiä. Toisaalta on hyvin mielenkiintoista, että sosiaa-
lisen pääoman kautta on muodostettu uusia yhteisöjä. (Elonen 2008, 44.) Aarresolan (2012,
59) näkemyksen pohjautuen huomionarvoista on, että lapsille liikkuminen on luontaista ja
lasten liikkumiseen ei välttämättä tarvita organisoitua urheilua tai aikuisiakaan. Ennen ur-
heiluseuroja lapset kisailivat kyläyhteisöissä ja liikkuminen määrittyi paikallisesti sekä
liikuntamahdollisuuksien mukaisesti. Kuitenkin urheilun yhdistystoiminta käynnistyttyä,
sen pääasiallisena tehtävänä oli kasvattaa nuorisosta kunnon kansalaisia ja sosiaalistaa hei-
dät yhteiskuntaan.
Eräs sosiaalisen pääoman ilmentäjä on sosiaalinen tuki. Sosiaalinen tuki on käsitteenä hy-
vin moninainen ja sen yksiselitteinen määrittely on käytännössä mahdotonta. Tässä tutki-
muksessa sosiaalinen tuki nähdään urheilujoukkueen yksilöiden tuottamina tekoina ja in-
formaationa, joka lisää ja kehittää tai sitten vähentää yhteenkuuluvuutta, toisista välittämis-
tä, kunnioitusta ja arvostusta. Tällaista sosiaalista tukea voi antaa kuka vain joukkueen
jäsen pelaajista toimihenkilöihin. (Elonen 2008, 48–49.) Tämän tutkimuksen kannalta kes-
keistä on nähdä sosiaalinen tuki resurssina, joka edistää tai haittaa joukkueen yksilöiden
kehittymistä ja joukkueen hyvinvointia sekä päämäärän saavuttamista. Ihanteellisessa ti-
lanteessa sosiaalisen tuen tarkoituksena on edistää kaikkia edellä mainittuja osa-alueita.
![Page 14: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/14.jpg)
10
2.3 Ryhmän tunnusmerkit
Ryhmä on ihmisjoukko, joille tyypillisiä ominaispiirteitä ovat yhteinen tavoite, ryhmäsuh-
teet ja ryhmädynamiikka. Ryhmän sisällä vallitsevat aina tietyt normit, jäsenten roolit, val-
ta, kommunikaatio ja vaihtelevat tunnesuhteet. Ryhmäsuhteet, ryhmätilanteet ja jäsenten
tulkinnat muuttavat ryhmän kokonaisuutta jatkuvasti. (Himberg & Jauhiainen 2007, 99.)
Ihmisten välinen vuorovaikutus on ryhmän muodostumisen ensiaskel. Ryhmään kuuluvat
ihmiset nivoutuvat yhteen toiminnan tarkoituksen kautta. Tavoitteet ohjaavat ryhmää poh-
timaan, miten ne on tarkoitus toteuttaa. Ryhmän vuorovaikutus ja kannanotot ohjautuvat
yhteisten tavoitteiden pohjalta. (Jauhiainen & Eskola 1994, 69–70.)
Ryhmän toiminta on ryhmän sisäistä vuorovaikutusta ja siten täynnä tulkintoja, tilannear-
viointeja, tunteita ja mielikuvia. Ryhmän koko vaikuttaa myös vuorovaikutukseen. Ryh-
män kasvaessa vuorovaikutuksessa tapahtuu roolitusta ryhmän jäsenten välillä ja erot osal-
listumisessa ryhmän sisällä kasvavat toiminnassa ja aloitteissa. (Peltomaa & Mattila 2006.)
Sosiaalisen ryhmän käsite on hyvin moninainen. Ryhmään kuulumisen perustana voivat
olla vuorovaikutus, kommunikointi ja yhteinen tavoite. Ryhmään voidaan kuulua esimer-
kiksi pelkän vuorovaikutuksen vuoksi. Sosiaalipsykologian näkökulmasta ryhmä nähdään
kahden tai useamman henkilön vuorovaikutukseen perustuvana kokonaisuutena, jossa
ryhmän jäsenillä on muodostunut kiinteä suhde toisiinsa, yhteisiä tavoitteita sekä ryhmän
jäsenet tunnistavat itsensä ryhmän osana – jäsenenä. (Tiuraniemi 1993, 45.)
2.4 Ryhmädynamiikka ja ryhmän sosiaalinen rakenne
Ryhmädynamiikkaan kuuluu ryhmän sisäinen sosiaalinen rakenne. Ryhmän sosiaalisen
rakenteen muodostumiseen vaikuttaa ryhmän jäsenten keskinäiset arviot ja vertailu toisis-
taan. Ryhmän sosiaalinen rakenne on siis ryhmän jäsenten tuottama ryhmädynaaminen
ilmiö. Ryhmän jäsenten tekemä keskinäinen vertailu ilmenee usein paremmuuden arvioin-
tina. Tällaista toimintaa kutsutaan preferoimiseksi. Preferoinnin pohjalta muotoutuu koko
ryhmän sosiaalinen rakenne. Tämän sosiaalisen luokittelun kautta voidaan hahmottaa ryh-
män jäsenten keskinäinen arvo- eli preferenssijärjestys. Preferenssijärjestys on siis ryhmän
sisäinen hierarkia. Siinä on havaittavissa erilaisia tasoja ja ryhmän jäsenien arvottamista.
Toisten ryhmän jäsenten näkökulmasta yksilön sosiaalinen status muodostuu yksilön hen-
kilökohtaisten persoonallisten piirteiden, ominaisuuksien ja käyttäytymisen kautta. Koko-
![Page 15: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/15.jpg)
11
naisuutena sosiaalisten asemien hahmottamisessa ja ymmärtämisessä on huomioitava per-
soona sekä käyttäytymistapojen havaitseminen ja tulkitseminen suhteutettuna ryhmän jäse-
nien suosioon, johtamiseen ja itseensä. (Laine 2005, 195–197.)
Ryhmädynamiikan pohjana on yhteisen tilanteen ja osallistujien siitä tekemien tulkintojen
katkeamaton vuorovaikutus. Tulkinnat ja niiden mukainen toiminta ohjaavat vuorovaiku-
tusta uuteen suuntaan. (Himberg & Jauhiainen. 2007, 113.) Ryhmädynamiikka on dynaa-
minen, muokkautuva ja vaihtuva tila. Kataja, Jaakkola & Liukkonen (2011, 16) määrittelee
ryhmädynamiikan olevan jatkuvaa muutosta ryhmän prosesseissa, rakenteissa ja dynamii-
kassa. Ryhmädynamiikka rakentuu ja muotoutuu yksilön omista tavoitteista sekä ryhmän
jäsenten dialogisesta sosiaalisesta vuorovaikutuksesta. Ryhmädynamiikka on ryhmätilan-
teiden muutosta ja myös ryhmän sisälle rakentuvat erilaiset suhdejärjestelmät muuttuvat.
Rovio ja Lintunen ottavat esille Lewinin (1947) tutkimuksen, joka käsittelee yksilön ja
ryhmän muuttuvaa suhdetta. Yksilön dynaamista kenttää ja yksilön sen hetkistä koettua
psyykkistä olotilaa kutsutaan elämäntilaksi. Se kertoo yksilölle kyseisessä tilanteessa mer-
kityksellisistä asioista. Ryhmätilanteen dynaaminen ja muuttuva kenttä muodostuu yksilöi-
den vaihtuvista elämäntiloista ja ryhmän sisäisistä sosiaalisista tapahtumista. Ryhmän si-
säiset rakenteet ohjaavat toimintaa suhdejärjestelmien kautta. Kyseisiä suhdejärjestelmiä
ovat kommunikaatio-, tunne-, normi-, rooli-, ja valtasuhdejärjestelmä. (Rovio & Lintunen
2009, 59.)
Taulukossa 1 suhdejärjestelmät ovat nähtävissä joukkueurheilussa joukkueen sisäisinä teki-
jöinä, joiden tulee olla tasapainossa keskenään. Joukkueen kommunikaatiosuhteet ovat
perusedellytys toimivalle urheilujoukkueelle. Tunnesuhteilla on merkittävä vaikutus yksi-
lön hyväksytyksi tulemisen ja toisaalta joukkueen kehityksen kannalta. Yksilön koettu hy-
väksyntä tekee hänen toiminnasta merkityksellistä niin yksilön kuin joukkueenkin näkö-
kulmasta.
![Page 16: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/16.jpg)
12
Taulukko 1. Suhdejärjestelmät Rovion ja Lintusen (2009, 60–61) pohjalta.
Kommunikaatiosuhteet Viestintä: Kuka? Kenelle? Miten? Mitä? Viestin vastaanotta-
minen ja toiminnan viestintäverkosto.
Tunnesuhteet Hyväksytyksi tai torjutuksi tuleminen. Tunnesuhteet tukevat tai
heikentävät ryhmän toimintaa.
Normisuhteet Ryhmän sääntöjen noudattaminen ja/tai rikkominen.
Viralliset ja/tai epäviralliset normit.
Roolisuhteet Sosiaalinen asema määrittää rooleja tehtävien kautta.
Tehtäväroolien noudattaminen ryhmässä.
Valtasuhteet Vallankäyttö: Ketä kuunnellaan ja kuka jää ulkopuolelle? Val-
lan jakautuminen ryhmän sisällä.
Kullakin joukkueella on omat sovitut sääntönsä ja kulttuurinsa, jotka ohjaavat joukkueen
toimintaa. Säännöt ovat yhdessä laadittuja ja ne on tarkoitettu koskemaan kaikkia joukku-
eessa toimivia henkilöitä. Laadittujen sääntöjen lisäksi joukkueen toimintaa liittyy usein
kirjoittamattomia sääntöjä, joita oletetaan noudatettavan. Monet kirjoittamattomat säännöt
ovat enimmäkseen automatisoituneita toimintatapoja, jotka opitaan toimimalla joukkueur-
heilussa.
Joukkueen sisällä vallitsee aina jonkinlainen hierarkia, joka ohjaa ja helpottaa joukkuetta
toimimaan tehokkaasti ja tarkoituksenmukaisesti. Joukkueen sisäiset roolisuhteet eroavat
toisistaan, mutta niiden pitää olla hyväksyttyjä ja tiedostettuja. Toimivassa ja menestyvässä
joukkueessa roolisuhteet voivat erottua, mutta valtasuhteet eivät ole selvästi näkyvillä. Val-
tasuhteet ovat tasavertaisempia roolisuhteisiin nähden, mutta valtaa on näennäisesti enem-
män esimerkiksi joukkueen kapteenilla. Kuitenkin joukkueen kapteenin vallan ja sen käyt-
tämisen on oltava joukkueen yhteisten arvojen ja ajatusten mukaista sekä toimintaa tuke-
vaa.
Ryhmän jäsenten väliset suhteet muodostuvat ja kehittyvät jäsenten motiivien, tavoitteiden,
toimintatapojen, persoonallisuuden, elämäntilanteiden ja keskinäisten suhteiden kautta.
![Page 17: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/17.jpg)
13
Urheilujoukkueet toimivat esimerkkinä ryhmän toiminnan tuloksellisuudesta ja siitä synty-
västä tunneilmapiiristä. Joukkue, joka sisältää menestyneitä yksilöitä saattaa hävitä hei-
koimmille yksilöille, joiden keskinäiset henkilökemiat ja sen tuoma yhteistoiminta ovat
paremmalla tasolla. (Peltomaa & Mattila 2006). Yhteenkuuluvuuden tunne kehittyy vuoro-
vaikutuksessa ja konkreettisessa toiminnassa tietoisuuden lisääntyessä yhdistävästä asiasta.
Yhteenkuuluvuus vahvistuu yhteistoiminnan kautta. (Jauhiainen & Eskola 1994, 43–48.)
Urheilulla katsotaan olevan identiteettiä muokkaava sosiaalinen ja psykologinen ulottu-
vuus. Joukkueurheilussa luodaan sosiaalisia malleja, mikä luo ”me” näkökulmaa joukku-
eelle. Joukkueen identiteetti muodostuu yhteistoiminnan ja sille annettujen merkitysten
kautta. (Eichberg 2004, 9.)
2.5 Ryhmän kehitys
Ryhmän kehittymisen taustalla ovat yksilöt. Yksilöt muodostavat ryhmän ja sen myötä
voidaan alkaa puhua ryhmän kehityksestä. Yksilön identiteetin katsotaan muotoutuvan
sellaisten ryhmien kautta, joiden toimintaan yksilö osallistuu ja missä suhteessa yksilö si-
toutuu ja samaistuu ryhmien tavoitteisiin sekä arvoihin. Ihmiset kuuluvat usein erilaisiin
ryhmiin ja nämä kaikki ryhmät vaikuttavat yksilön identiteetin muotoutumiseen. Yksilölli-
syyteen vaikuttaa kahden ihmisen kokemukset ja ryhmät, eivätkä ne ole koskaan samanlai-
sia. (Tiuraniemi 1993, 26.)
Siirryttäessä yksilötasolta ryhmän tasolle on sisäistettävä, että ryhmän muodostuminen ja
kehitys tapahtuu vaiheittain. Yksilön näkökulmasta on keskeistä ajatella omaa soveltuvuut-
ta ryhmän jäseneksi, hyväksytyksi tulemista ja sitä, onko ryhmä oikea juuri kyseiselle yksi-
lölle. Myöhemmässä vaiheessa keskeistä on ryhmän arvostus, kehittyminen ja sitoutumi-
nen. Alkuvaiheessa ryhmän ohjaajan merkitys korostuu, ja hänen roolinsa yhteistyön ja
toimintakulttuurin rakentajana on merkittävä. Aluksi ryhmän sisäinen vuorovaikutus ja
emotionaaliset yhteenkuuluvuuden tunteet määräytyvät pääasiallisesti ohjaajan kautta.
Myöhemmässä vaiheessa vuorovaikutus ja emootiot ohjautuvat enemmän ryhmän sisäisik-
si ja koko ryhmän kattaviksi. (Kopakkala 2005, 57–58.)
Kitkaton ryhmäprosessi, hyvä keskinäinen vuorovaikutus ja tunnesuhteet edes auttavat
ryhmätoimintaa. Jokaisella ryhmän jäsenellä on mahdollisuus osallistua, kehittää ja vaikut-
taa ryhmän toimivuuteen. Jäsenten tarpeet ja tavoitteet määrittävät ryhmän tasapainoisuut-
![Page 18: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/18.jpg)
14
ta. Tavoitteiden saavuttaminen luo uusia tarpeita ja nämä tarpeet puolestaan ohjaavat yksi-
löitä ja ryhmää asettamaan uusia tavoitteita. Aiemmin on jo todettu, että ryhmässä tapahtu-
vat jatkuvat muutokset ja niihin suhtautuminen luovat ryhmädynamiikkaa. Ryhmädyna-
miikka eli ryhmän kehittyminen ja ryhmäprosessi kietoutuvat taas vahvasti toisiinsa. (Ro-
vio & Lintunen 2009, 88–89.)
Arkielämän roolit ja niihin liittyvät tiedostetut oletukset ovat entuudestaan tuttuja. Kuiten-
kin Kopakkalan (2005, 63–66) mukaan uuteen ryhmään liittyvän osallisuus on haastavaa,
sillä se tarkoittaa uusien roolien kartoittamista ja rakentamista. Jäsenten välinen yhteen-
kuuluvuuden tunne ryhmän sisällä on etusijalla henkilökohtaisten roolien sijasta. Ryhmän
jäsenet määrittelevät psykologisesta aspektista itsensä ryhmään kuuluvaksi jäseneksi.
Ryhmän edistyessä ja kehittyessä jäsenten välinen vuorovaikutus lisääntyy ja turvallisuu-
den tunne kasvaa. Ryhmän liittymistunteet ohjautuvat ryhmän sisäisiksi ja vähenevät oh-
jaajaa kohtaan. Ryhmädynamiikka lisää koettua turvallisuutta ja ryhmän jäseniin tutustu-
minen tapahtuu yksitellen. Ryhmädynamiikan pohjalta luodaan pitkäaikaisia ja merkityk-
sellisiä sosiaalisia suhteita. Tähän pohjautuen ja ohjaajan tukemana ryhmälle muodostuvat
tavat, normit ja kulttuuri. (Kopakkala 2005, 67–69.)
Sosiaalinen vaikuttaminen sisältää ajatuksen siitä, mitä ja miten ihmiset voivat toisiinsa
vaikuttaa sekä yksilön yhdenmukaistamisen ryhmään. Tähän pohjautuen ryhmän osalliset
osaavat noudattaa yhteisiä kulttuurisia tapoja ja käyttäytymismalleja. Vuorovaikutuksessa
ryhmän jäsenet oppivat oman ja muiden ajattelutapojen ymmärtämistä. Sosiaaliset paineet
voivat vaikuttaa ryhmätilanteessa suoriutumiseen. (Rovio & Lintunen 2009, 117.)
Ryhmän jäsenten välisen yhteistyön lisääntyessä toisten työn arvostaminen ja turvallisuus
kehittyvät. Ohjaajan ja ryhmän keskinäinen suhde paranee ja sisäinen kilpailu vähenee.
Ryhmän jäsenet aletaan tuntea entistä tärkeämpänä ja ryhmä tuntuu toimivalta kokonai-
suudelta. Ohjaaja on osa ryhmää ja ryhmä aletaan nähdä tiiviinä kokonaisuutena. (Kopak-
kala. 2005, 75–77.)
Tiiviissä ja luovassa ryhmässä voidaan ilmaista ja käsitellä erimielisyyksiä sekä ottaa
huomioon ulkopuolisia viestejä. Erilaisuus ja näkemyserot voidaan hyväksyä ryhmän toi-
minnassa. Ryhmän jäsenillä on selkeät osaamisalueensa ja toiminta pohjautuu kunkin jäse-
nen osaamiseen ja vahvuuksiin. Ryhmässä vallitsee tällöin vahva sisäinen tuki ja itseohjau-
![Page 19: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/19.jpg)
15
tuvuuteen keskitytään luottamukseen perustuen. Tämän myötä ryhmä muodostuu tavoit-
teelliseksi ja tarkoituksenmukaiseksi. (Kopakkala 2005, 81–83.)
2.6 Ryhmässä toimiminen – vertaisryhmä ja yhteisökasvatus
Ryhmässä toimiessa kasvattaminen tapahtuu yhteisöllisesti ja yhteisössä vallitsevien sään-
töjen, normien ja käytänteiden mukaisesti. Yhteisöllisessä kasvatuksessa on tavoitteena
vaikuttaa yksilöiden toimintaan edistyksellisesti ja kehittävästi. Ryhmässä tapahtuvasta
yhteisöllisestä kasvattamisesta voidaan käyttää termiä yhteisökasvattaminen. Yhteisökas-
vattamisessa on kyse kasvatuksen ja kehityksen jatkumosta. Tällainen jatkumo on luonteel-
taan dynaaminen ja muuttuva. Pohjimmiltaan koululuokissa ja urheilujoukkueissa tapahtu-
vassa yhteisökasvatuksessa ja sen myötä tapahtuvassa kehittymisessä on kyse tällaisista
prosesseista. Kaipion mukaan (1995, 16) yhteisökasvatuksellisen yhteisön toiminta mielle-
tään sekä yhteisön että yksilöiden jatkuvaksi kehitys- ja muutosprosessiksi.
Yhteisökasvatuksessa on kyse yhteisössä kasvattamisesta ja sen mukana kehittymisestä ja
muuttumisesta. Kuitenkin on huomioitava, että yhteisö on aina täynnä erilaisia yksilöitä.
Kukin ihmisyksilö on kokonaisuus, joka koostuu fyysisistä, psyykkisistä ja sosiaalisista
ominaisuuksista. Ihmiset ovat tämän ohella havainnoivia, motorisesti aktiivisia, kommuni-
koivia, emotionaalisia ja myös kognitiivisia valmiuksia omaavia olentoja. Joukkueessa
tapahtuvan yhteisökasvatuksen toimivuuden kannalta on keskeistä ymmärtää jokaisen ih-
misen yksilöllisyys ja yksilökehityksen mahdollisuudet ja rajat, jotta se voi palvella jouk-
kueen yhteistä tarkoitusta ja päämäärää. Toisaalta tähän liittyy olennaisesti sellainen tärkeä
asianhaara, että ainoastaan yhteisössä elämällä ihminen voi hahmottaa ja ymmärtää ole-
vansa yksilö. Joukkueessa toimiminen on vallitsevassa toimintakulttuurissa tapahtuvaa
yhteisökasvatusta, missä yksilö on yhteisöä ja yhteisö yksilöä varten. (Kaipio 1995, 86–
87.)
Urheilujoukkueessa yleisenä lähtökohtana on tarjota vertaisryhmässä tapahtuvaa yhteisö-
kasvatusta. Tämän yhteisökasvatuksen tarkoituksena on tarjota erilaisille yksilöille välittä-
vä ja turvallinen yhteisö, jossa kasvetaan merkityksellisen toiminnan kautta positiivisiin
sosiaalisiin muutoksiin ja kehitytään sosiaalisen käyttäytymisen suhteen. Toisaalta joukku-
eurheilu pitää yksilöitä pois negatiivisten toimintamallien oppimisesta ja huonojen vaikut-
teiden saamisesta vapaa-ajalla. Joukkueurheilulla näyttää olevan ennaltaehkäisevä vaikutus
negatiivista sosiaalista käyttäytymistä kohtaan. Tällainen negatiivinen sosiaalinen käyttäy-
![Page 20: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/20.jpg)
16
tyminen ilmenee Telaman (2000, 61) mielestä itsekkyytenä, välinpitämättömyytenä, epäys-
tävällisyytenä, suvaitsemattomuutena ja pahimmillaan aggressiivisena sekä jopa väkival-
taisena käyttäytymisenä. Ei haluttua käyttäytymistä on asosiaalinen käyttäytyminen, esi-
merkiksi rikollinen toiminta ja itseä sekä ympäristöä tuhoava toiminta.
Yleisellä tasolla ihmisillä ikään katsomatta on yleensä taipumus inhimilliseen kiintymyk-
seen. Tämä inhimillinen kiintymys voi ilmetä monella tapaa ja siihen perustuvista ihmisten
välisistä suhteista käytetään termejä ystävyys- ja toverisuhteet. toteavat, että näiltä ihmis-
suhteilta toivotaan ja halutaan hyviä aikomuksia ja tuntemuksia sekä sitä, että tullaan toi-
meen keskenään. (Aho & Laine 2004, 163–164). Juuri joukkueurheilussa ryhmä muodos-
tuu ystävyys- ja toverisuhteista. Joukkueurheilussa vuorovaikutuksen, ihmissuhteiden ja -
kemioiden tarkoituksena on olla ryhmän sisällä niin kiinteitä, tasaveroisia, vastavuoroisia
ja yhtenäisiä, että ne kehittävät ja vievät joukkueen toimintaa kohti yhteisiä ja yksilöllisiä
ennalta sovittuja päämääriä ja tavoitteita. Tarkoituksena ei kuitenkaan ole, että kaikki ystä-
vystyvät läheisiksi ystäviksi, vaan erilaisten ystävyys- ja toverisuhteiden kautta muodostuu
sosiaalisia suhteita. Tästä muodostuu joukkueen yhteinen sosiaalinen verkosto. Aho ja Lai-
ne (2004, 163–164) toteavat, että sosiaalisen verkoston kautta koetaan ryhmään kuulumis-
ta, ymmärrystä, luottamusta, uskollisuutta, toisten hyväksyntää ja voidaan tehdä sosiaalista
vertailua.
Mikä on sosiaalisen aseman ja vertaisryhmään integroitumisen merkitys lapselle ja nuorel-
le? Nuoruusikää lähestyttäessä vertaisryhmä tarjoaa lapselle yhteenkuuluvuutta, läheisyyttä
ja kotikontekstista irtautumalla tien kohti itsenäistymistä. Vertaisryhmässä ja kaveriporu-
kassa toimiminen ovat itsessään palkitsevia, tuovat tunteen kumppanuudesta ja johonkin
kuulumisesta sekä ajanvietettä. Vertaisryhmä opettaa ja kasvattaa yhdessä toimimiseen ja
kompromissien tekemiseen. Erityisesti vertaisryhmässä opitaan ottamaan oma paikka, jä-
mäkkyyttä ja johtajuutta. (Salmivalli 2005, 32–33.)
![Page 21: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/21.jpg)
17
3 Ryhmä – joukkueurheilun sosiaalinen ja kulttuurinen kenttä
Ihmisen sosiaalista ulottuvuutta, ryhmässä toimimista ja yhteisöllisyyttä on hyvä pohtia
laajemmin yhteiskunnan ja evoluution aspektista. On ymmärrettävä, että ihminen on läpi
ihmishistorian ollut sosiaalinen ja yhteisöllinen toimija. Jo varhaisista ajoista lähtien evo-
luution näkökulmasta, ihmislajin selviytymisen ja hengissä säilymisen kannalta on ollut
oleellista yhteisöllisyys, tiimityöskentely ja ylipäätään toiminta osana – laumaa tai yhtei-
söä. Nykyisinkin ihminen on väistämättä sidoksissa muihin ihmisiin ja yhteiskuntaan. Toi-
sin sanoen kukin ihminen on sosiaalisesti määräytynyt. Tämän myötä yksilöiden sosiaali-
suus rakentuu ihmisten välisissä suhteissa, erilaisten välittömien vuorovaikutussuhteiden
myötä. Yksilön itsenäistyminen ja yhteiskunnallisestakin näkökulmasta toimintakykyiseksi
ihmiseksi kasvaminen ja itseidentifikaatio tapahtuu aina ihmisyhteisön kautta. Ihmisyhtei-
söissä kasvamisen myötä yksilöt alkavat hahmottaa ja ymmärtää myös henkilökohtaista
minuutta, itseyttään ja ainutlaatuisuuttaan. Loppu viimeksi ihminen on biologisten, sosiaa-
listen, yhteiskunnallisten ja yhteisöllisten ominaisuuksien ja suhteiden määrittämä koko-
naisuus. (Kaipio 1995, 86.)
Sosiaalinen kenttä voidaan nähdä urheilussa kulttuurisena sosiaalisena ympäristönä. Lajien
ympärille muodostuu oma kulttuurinen kokonaisuus. Urheilu ja liikunta nähdään sosiaali-
sena kenttänä ja voimme rakentaa lähes koko elämämme sen perusteella. Elämä voi mää-
rittyä pitkälti urheilun ja liikunnan kautta. Nauert (2010) linjaa, että joukkueessa toimimi-
nen on loistava tapa oppia toisista ihmisistä ja se auttaa toimimaan ryhmässä oli kyseessä
sitten urheiluseura, työpaikka tai jokin muu yhteisö. Ryhmässä jaetut kokemukset, jotka
tähtäävät samaan päämäärään, voivat tuottaa tulosta myös muilla elämän osa-alueilla.
Urheilun ja liikunnan parissa voidaan viettää myös lyhyempiä aikoja elämäntilanteesta
riippuen. Liikuntasuhteessa kokonaisuus saadaan kiinnittymis- ja suhtautumistapojen avul-
la. Yksilö kohtaa näin liikunnan sosiaalisen kentän ja sen kulttuuriset merkitykset. Sosiaa-
lisiin ympäristöihin osallistuminen on yksilöllistä, sosiaaliseen ympäristöön osallistumises-
sa on nähtävissä erilaisia ideaalityyppejä, joita käsitellään seuraavassa kappaleessa. (Koski
2004, 189–190.)
Sosiaalisessa ympäristössä toiminta pohjautuu yksilön sosiaaliseen läheisyyteen ja tietä-
mykseen kyseisestä sosiaalisesta kentästä ja kontekstista. Ideaalityypeissä on olemassa
aloittelevia osallistujia, joille sosiaalinen ympäristö ja sen merkitykset eivät ole vielä kun-
![Page 22: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/22.jpg)
18
nolla avautuneet. Osallistuvat aloittelijat ovat kiinnostuneita vallitsevasta sosiaalisesta ym-
päristöstä. Kyseiset henkilöt kykenevät jossain määrin havainnoimaan sosiaalisen ympäris-
tön merkityksiä, mutta merkityksellisyys on vielä pinnallista. Vakio-osallistujat sosiaali-
sessa ympäristössä ovat integroituneet kyseiseen ryhmään ja toimintaan. He ovat sitoutu-
neita ryhmän toimintaan ja ymmärtävät sosiaalisen kontekstin kulttuurisia merkityksiä.
Sosiaalisen kentän keskiössä olevat sisäpiiriläiset sitoutuvat vahvasti ryhmään ja ylläpitä-
vät sekä kehittävät sosiaalisen ympäristön toimintaa ja toimivuutta. Kyseinen kenttä saattaa
rakentaa yksilön identiteettiä vahvasti ja vaikuttaa yksilön elämänpiiriinsä. (Koski 2004,
190–191.)
Ihmisten toimiessa keskenään sosiaalisessa vuorovaikutuksessa puhutaan sosialisaation
käsitteestä. Sosialisaatiolla tarkoitetaan käyttäytymisen muutoksia, jotka yksilö oppii yhtei-
sössä vallitsevien toiminta- ja ajattelutapojen myötä. Sosialisaatio on jatkuva prosessi, joka
määrittää mihin suuntaan yksilö muokkautuu. Siinä siirretään myös kulttuuria sukupolvelta
toiselle ja yhteiskunnallisesti katsottuna yksilö halutaan ohjata yhteisön kannalta hyödylli-
seksi ja toimivaksi jäseneksi. (Lahikainen & Pirttilä-Backman 2004, 77.)
Sosiaalipsykologian näkökulmasta väitetään, että käsitys siitä, millainen ihminen on, mää-
räytyy eri ryhmien ja sosiaalisen vuorovaikutuksen kautta. Jokainen ihminen kuuluu jo-
honkin sosiaaliseen ryhmään, jotka voivat olla virallisia, ystäväverkostoja tai erilaisia ala-
kulttuureja. Sosiaaliset ryhmät voivat olla viiteryhmiä, joihin on itse halunnut mennä tai
haluaisi kuulua. Kaikki ryhmät määräytyvät sosiaalisesti ja syntyvät ihmisten välisistä so-
siaalisista prosesseista.
Sosiaalipsykologia tukee ajatusta siitä, kuinka tärkeinä pidetään sosiaalisia ryhmiä, jotka
muokkaavat persoonaamme (Burr 2004, 87). Ryhmässä toimiminen vahvistaa yksilön
identiteettiä, jolloin yhteisten tavoitteiden tunnusmerkit vahvistuvat (Burr. 2004, 88–89).
Joukkueurheilussa yksilö voi ilmentää joukkueen tai ryhmän tavoitetta osallistumalla toi-
mintaan pelaajana, valmentajana, vanhempana tai olemalla tukijoukoissa. Tällöin yksilön
identiteetti muodostuu ryhmän kautta ja yksilöllä on sillä hetkellä sama tavoite kuin ryh-
mällä tai joukkueella.
![Page 23: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/23.jpg)
19
3.1 Liikunta ja urheilu
Liikunta- ja urheilukulttuurilla on pitkät ja voimakkaat juuret niin maailmanlaajuisesti,
kuin suomalaisessa yhteiskunnassa. Lämsä ja Mäenpää (2013, 73) mainitsevat, että urhei-
luseurat organisoivat liikunta- ja urheilutoimintaa Suomessa. Urheiluseurat muodostavat
läpi maan kulkevan verkoston, jonka avulla uusia sukupolvia sosiaalistetaan urheilu- ja
liikuntakulttuuriin. Aarressolan (2014, 59) mukaan liikunta ja urheilu ovat osa suomalai-
suutta ja tämä näkyy aktiivisena urheiluseuratoimintaan osallistumisena. Urheilulla on
Suomessa vahvat perinteet ja urheilun juuret ovat nuorisokasvatuksessa ja kansalaistoi-
minnassa. Urheilulla on usein merkityksellinen asema yhteiskunnassa ja kulttuurissa, sillä
urheilu voidaan liittää terveyteen, kasvatukseen, työhön, kansalaistoimintaan ja talouteen.
Liikunta ja urheilu vaikuttavat myönteisesti fyysiseen, psyykkiseen ja sosiaaliseen tervey-
teen. Liikunta ja urheilu ennaltaehkäisevät monia sairauksia ja niistä saadaan mielihyvää,
iloa ja jaksamista arkeen. Salmelan (2006, 56) näkökulmasta liikunta ja urheilu ovat merki-
tyksellisessä asemassa nuoren kasvulle ja kehitykselle. Liikunta ja urheilu edistävät nuor-
ten terveyttä, hyvinvointia ja sosiaalista vuorovaikutusta. Liikunnallisuuteen liittyvät elä-
mäntavat omaksutaan jo lapsuus- ja nuoruusiässä. Tiirikaisen ja Konun (2014, 33–34) tut-
kimuksessa todetaan, että lapsuudessa ja nuoruudessa omaksuttu liikunnallinen elämäntapa
ennustaa liikunnallista aktiivisuutta aikuisiällä. Liikunnan kautta saadaan myönteisiä sosi-
aalisia kokemuksia ja opitaan tunnistamaan sekä käsittelemään erilaisia tunnetiloja. Toi-
saalta liikunta vähentää masentuneisuutta ja ahdistuneisuusoireita. Vähäinen liikunta on
puolestaan yhteydessä somaattisiin oireisiin, sosiaalisiin ongelmiin ja tarkkaavaisuushäiri-
öihin sekä käytöshäiriöihin.
Liikunta ja urheilu luovat hyvän kasvualustan. Liikunnalla ja urheilulla on sellaisia omi-
naispiirteitä, jotka luovat mahdollisuuden sosiaaliselle kasvulle. Liikunta on aktiivista toi-
mintaa, joka auttaa puhuttaessa yhteistyöstä ja tai toisen ihmisen huomioon ottamisesta.
Aktiivisuus tarkoittaa sitä, että asioiden oppiminen ei jää abstraktille tasolle vaan asioita
opitaan käytännössä. Aktiivisuus luo myös edellytykset asettaa omia tavoitteita, kohdata
yksilöllisiä haasteita ja kokea elämyksiä. Elämykset voivat liittyä oman kehon kokemuk-
siin, pätevyyteen tai sosiaaliseen vuorovaikutukseen. Liikunnan avulla voi helposti luoda
vuorovaikutuksellisia tilanteita, joissa tulee harjoiteltua sosiaalista käyttäytymistä erilaisten
tilanteiden ja ristiriitojen kautta. Organisoidun urheilun hyödyt tulevat esille juuri silloin,
kun harjoitellaan sosiaalista käyttäytymistä. Sosiaalinen toiminta ja sosiaaliset elämykset
![Page 24: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/24.jpg)
20
ovat nuorille tärkeitä ja näitä saadaan liikunnan kautta. Sosiaaliset elämykset voivat liittyä
siihen, että saa auttaa toisia, saa apua itse muilta, toisiin luotetaan ja tunne siitä, että mi-
nuun luotetaan. (Telama 2000, 57–58.)
Nuorten sitoutuminen säännölliseen organisoituun aktiiviseen urheiluun johtaa parempaan
psyykkiseen ja fyysiseen hyvinvointiin. Organisoidussa urheilussa lapset ja nuoret lisäävät
fyysistä aktiivisuutta, kehittävät fyysisiä ja sosiaalisia taitoja sekä oppivat tärkeitä elämän-
taitoja, kuten yhteistyötaitoja, kurinalaisuutta, reilua peliä, johtajuutta ja itsehillintää. Var-
haisessa vaiheessa organisoituun urheiluun liittyminen johtaa usein fyysisesti aktiiviseen
elämäntyyliin aikuisuudessa. Läpi elämän kestävään fyysisesti aktiiviseen elämäntyylin
kannalta on tärkeää keskittyä rohkaisemaan lapsia ja nuoria organisoidussa urheilussa pää-
asiassa nautintoon ja hauskanpitoon. (Rottensteiner 2015, 16–17.)
Urheilu ja liikunta, sen ilmenemismuodot sekä toteuttaminen on vaihdellut historian saa-
tossa. Liikunnan ja urheilun muutos on tapahtunut usealla rintamalla. Elämme liikunnan ja
urheilun murroksessa. Aiemmin liikuttiin ja urheiltiin usein omatoimisesti itsekseen tai
kaveriporukoissa huvin, virkistyksen ja yhdessäolon vuoksi. Nykyisin trendinä on ollut
entistä varhaisempi siirtymä tavoiteorientoituneen seuratoiminnan alaisuuteen. Eli nykyisin
seuratoiminta ja sen tarjoamat harjoitukset ovat yleinen liikkumisen muoto, mikä on siis
tullut omakohtaisen liikkumisen tavaksi. Yhteiskuntakin on muuttunut liikunnan ja urhei-
lun näkökulmasta. Ihmisiä kannustetaan ohjattuun seuratoimintaan ja omatoiminen liikunta
on tämän myötä vähentynyt. Yleisenä ilmiönä on, että liikuntaharrastuksen aloittaminen on
aikaistunut ja myös harrastusten lopettaminen tapahtuu entistä aikaisemmin. (Zacheus
2008, 203–206.)
Zacheusin (2008, 206) näkemyksen mukaan organisoitu liikunta ja sen välittämät merki-
tykset eivät enää nykyisin vastaa nuorten maailmaa. Tämän ja omaehtoisen liikunnan vä-
henemisen yhteistuloksena ei ole yllättävää, että esimerkiksi suomalaisissa kouluissa on
havaittavissa radikaali jakautuminen aktiivisesti ja passiivisesti liikkuviin yksilöihin. Tästä
ihmismassasta on erotettavissa joukko sekä vapaa-ajalla ja koulussa hyvin aktiivisesti liik-
kuvia yksilöitä. Vuollen (2000, 23) näkemyksen mukaan jo 1970–1980- lukujen taitteesta
lähtien on alettu puhumaan liikunnasta elämäntapana. Tällöin on tarkoitettu sellaisia yksi-
löitä, joiden liikunta-aktiivisuus oli poikkeuksellista. (Vuolle 2000, 23) Näyttää siis sille,
että varhain aloitettu aktiivinen liikunnallinen ja urheilullinen elämäntyyli antaa yksilölle
edellytyksiä kasvaa ja oppia aktiiviseksi elämäntapaliikkujaksi.
![Page 25: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/25.jpg)
21
3.2 Joukkueurheilu
Joukkueurheilu on organisoitua useamman kuin kahden henkilön ryhmässä eli joukkueessa
tapahtuvaa yhteisöllistä ja vuorovaikutuksellista toimintaa - urheilemista. Kokko (2013,
126, 135) mainitsee, että organisoidulla liikuntakasvatuksella, jolla tarkoitetaan organisoi-
tua liikuntaa ja urheilua urheiluseuratoiminnan muodossa, on Suomessa vakaa asema. Seu-
ratoiminta tarjoaa lukuisia mahdollisuuksia liikuntakasvatukselle. Seuratoimintaa pidetään
paikallisen kasvatuskulttuurin ilmentymänä. Seuratoiminta tapahtuu valtiollisten kasva-
tusinstituutioiden ulkopuolella. Telaman (2000, 67) näkemyksen mukaan joukkueurheilus-
sa tapahtuvalla yhteistyöllä on myönteisiä vaikutuksia sosiaaliselle kasvulle ja siten sosiaa-
listen taitojen kehittymiselle. Joukkueurheilussa tapahtuvan sosiaalisen kasvun kannalta
myönteisten ominaisuuksien kehittyminen korreloi yhteistyön, omatoimisuuden ja päätök-
senteon vapauden ja mahdollisuuksien kanssa.
Eritoten organisoidussa urheilussa ja liikunnassa opitaan liikuntataitoja, joita voidaan hyö-
dyntää vapaa-ajan toiminnoissa. Lisäksi mainittakoon, että tämä voi johtaa aikuisiällä ta-
pahtuvaan aktiiviseen elämään. Liikunnan ja urheilun avulla voidaan vaikuttaa sosiaaliseen
ja moraaliseen kasvuun sekä kehitykseen toteuttamalla laadukasta sosiaalis-eettistä kasva-
tusta. (Telama 2000, 72.) Nykyisin joukkueurheilussa valmentajan merkitys korostuu.
Valmentajan ja pelaajien väliselle vuorovaikutukselle ja keskustelulle annetaan usein rei-
lusti painoarvoa. Hämäläinen (2012, 49) toteaa, että valmentajan rooli on muuttunut kasva-
tuksellisempaan suuntaan ja valmentajan osaamisessa ovat korostuneet vuorovaikutustai-
dot sekä elämässä tarvittavien taitojen opettaminen. Valmentajan tehtävä on auttaa urheili-
jaa yltämään parhaaseen suoritukseensa eli valmistaa urheilija kilpailuun. Valmentaja nä-
kee oman roolinsa kasvattajana. Harjoitusten suunnittelun ja ohjaamisen lisäksi valmenta-
jan ajatellaan ottavan vastuuta urheilijan psyykkisestä ja sosiaalisesta hyvinvoinnista. Val-
mentajan tehtävänä on kasvattaa urheilijaa myös urheilun ulkopuolelle ja tukea valmennet-
tavien moninaisten taitojen kehittymistä.
Rottensteinerin (2015, 17) tutkimuksessa Wankel ja Mummery (1990) pohtivat, että psyko-
logisesta näkökulmasta tarkasteltuna nuoret kokevat toisinaan liikaa paineita voittamisesta.
Tällöin nuoret kokevat etteivät heidän taitonsa ole riittävät ja että, he ovat ulkopuolisia
joukkueessaan. Kuitenkin joukkueurheilun psykologiset vaikutukset nuorille ovat useim-
miten positiivisia, negatiivisten vaikutusten sijaan.
![Page 26: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/26.jpg)
22
Heikon ajanjakson, kuten esimerkiksi hävityn pelin jälkeen ihmissuhdetaidot joukkueen
sisällä ovat koetuksella. Yhteisellä keskustelulla ja ryhmätapaamisella joukkueen jäsenet
voivat keskenään sitoutua kohti aiemmin asetettuja tavoitteita ja päämääriä. (Rovio, Esko-
la, Kozub, Duda & Lintunen 2009, 427.) Valmentaja voi ohjeistaa yksilöitä ja siten koko
joukkuetta keskittymään ja valmistautumaan yksilöiden osaamisen rajoissa oleellisiin asi-
oihin ja sen kautta kohti joukkueen kanssa yhdessä asetettua tavoiteltua menestymistä.
Valmentajat voivat siirtää tietoisuutta joukkueen iskukyvystä ja osaamisesta pelaajille,
jotka näkyvät pelaajissa yksilö- ja joukkuetasolla. Tästä seuraa yleensä tasonnostoa ja sa-
malla tapahtuu väistämättä joukkueen henkistä kasvua.
Kilpailullisuus urheilussa voi johtaa joukkueissa yksilöiden väliseen vastakkainasetteluun
ja olla haitaksi sosialisaatiolle. Urheilun organisoinnilla on huomattava vaikutus joukku-
eurheilun kasvatusmahdollisuuksille. Kilpaurheilu ei tarkoita sitä, ettei joukkueen jäsen
voisi kehittyä sosiaalisesti ja samalla urheilullisesti. Kuitenkin tavoitteellinen kilpaurheilu
tarkoittaa väistämättä lapsen osuuden vähenemistä ja aikuisen roolin merkityksen kasva-
mista sekä leikinomaisen pelin, reilun pelin, osallistumismahdollisuuksien, sosiaalisen yh-
dessäolon ja hauskanpidon vähenemistä. Toisaalta myös kilpailullisuus ja voittaminen sekä
menestyminen korostuvat. Tarvitaan joukkueen ja sen jäsenten aitoa keskinäistä yhteistyö-
tä, jotta ongelmat saadaan ratkaistua. (Telama 2000, 67–69.)
Joukkueena toimiminen on haasteellista ja suurryhmän toiminta vaatii ryhmän jäseniltä
vastavuoroista työtä. Joukkueen sisäiset sosiaaliset tilanteet, kuten palaverit ovat osa jouk-
kueen kehittämistä. Joukkueen jäsenille on annettava tilaa heidän keskinäiselle sosiaaliselle
kanssakäymiselle. Parhaimmillaan sosiaalista vuorovaikutusta voidaan edistää joukkueen
sisäisellä vuorovaikutuksella ja tämä kehittää yksilöiden välistä dialogia. (Kaski 2006,
149–151.)
3.3 Sosiaalinen kehittyminen joukkueurheilussa
Joukkueurheilun taustalla on urheiluseura. Urheiluseura puolestaan on sosiaalinen organi-
saatio. Urheilujoukkueen jäsenistö toteuttaa yhteisiä intressejään liikuntaosallistumisessa.
Tämän myötä urheilujoukkueen jäsenet suuntaavat yhteisvastuullisesti voimavarojaan ja
käyttöenergiaansa seuran toimivuuden sekä toimintatarkoituksen hyväksi (Heinilä 1986,
126). Pureuduttaessa joukkueurheilun ja joukkueessa tapahtuvan toiminnan ytimeen, on
![Page 27: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/27.jpg)
23
muistettava ja huomioitava se, että joukkueurheilutoiminnan tulee olla luonteeltaan jokais-
ta ainutlaatuista yksilöä kunnioittavaa ja arvostavaa.
Nuoret huippu-urheilijat harjoittelevat ja kilpailevat tavoitteellisesti ja päämäärätietoisesti.
Usein tavoitteet ovat kansallisessa tai jopa kansainvälisessä menestymisessä. Kuitenkin
vain murto-osa heistä pystyy elättämään itsensä urheilemalla. Urheilun lisäksi on huomioi-
tava muitakin elämän osa-alueita. Sosiaalinen kehittyminen, kun tapahtuu kaikilla elämän
osa-alueilla. Kokko (2013, 134; 137–138) kohdentaa huomion siihen, että nuorille huippu-
urheilijoille on linjattu olympiakomitean toimesta urheilu-uran lisäksi tavoite kehittää sivii-
liuraa sekä tasapainoisen elämän taitoja. Lasten ja nuorten urheiluvalmennuksessa tämä
näkyy esimerkiksi koulumenestyksen seuraamisena ja henkilökohtaisina palavereina. Seu-
ratoiminnassa valmentajalla on mahdollisuus tukea lasten ja nuorten elämäntaitoja. Tämä
huomioidaan kasvatuksellisina näkökulmina liikuntasuorituksien ja urheilullisten tavoittei-
den ulkopuolelta.
Joukkueurheilussa tapahtuu sosiaalista kehittymistä vuorovaikutteisissa toverisuhteissa.
”Urheiluseurat tuottavat merkityksiä, synnyttävät yhteisöllisyyttä ja tukevat nuoren urheili-
jan identiteetin muodostumista” (Tiirikainen & Konu 2013, 73). Sosiaalisia taitoja, sosiaa-
lista toimijuutta ja sosiaalista kehittymistä sekä niihin liittyvää oppimista voidaan harjoitel-
la ja omaksua ainoastaan toverisuhteiden avulla vertaisryhmässä. Sosiaalisten taitojen ja
sosiaalisen kehittymisen näkökulmasta joukkueurheilussa on merkityksellistä tietää jo läh-
tökohtaisesti kuinka sosiaalisia taitoja voi oppia ja kehittää. Keltinkangas-Järvinen (2010,
17–18) linjaa, että sosiaaliset taidot ovat opeteltuja ja opittuja. Sosiaalisilla taidoilla tarkoi-
tetaan kykyä toimia ja selvitä sosiaalisissa tilanteissa. Sosiaalisuus ja sosiaaliset taidot ovat
toisistaan eroava asia. Sosiaalisuus on synnynnäinen temperamenttipiirre. Sosiaaliset taidot
omaksutaan oppimisen myötä. Sosiaalisilla taidoilla tarkoitetaan ihmisten kykyä tulla toi-
meen toisten ihmisten kanssa riippumatta hänen seurallisuudestaan. Laineen (2005, 206)
mukaan toverisuhteiden avulla opitaan itsetuntemusta, itsetuntoa, vertailua, sosiaalisen
todellisuuden tajuamista sekä sosiaalisia taitoja. Wentzelin (2009, 531) näkemyksen mu-
kaan toverisuhteet ovat tärkeitä koko lapsuuden ajan aina aikuisiälle asti ja myönteiset ko-
kemukset toverisuhteissa parantavat yksilöiden hyvinvointia ja motivaatiota.
Joukkueurheilussa kunkin pelaajan on tarkoitus löytää itselleen sopiva rooli kaukalossa ja
sen ulkopuolella. Toisaalta lapset ja nuoret tekevät jatkuvaa reflektiivistä identiteettityötä
ja kehittävät minäkuvaansa toverisuhteiden avulla ryhmässä toimien. Pelaajilla on tapana
![Page 28: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/28.jpg)
24
kehittää itseään pelillisen roolin ja myös minäkuvan sekä itsetunnon kehittymisen kannalta
mallioppimisen, vertailun ja saadun palautteen kautta. Yksilöllä itsellään ja joukkueen
muilla jäsenillä vaikuttaa siis olevan merkittävä osa pelaajan pelillisen ja identiteetillisen
roolin kehittämisessä ja löytämisessä sekä sosiaalisessa kehittymisessä.
Laineen (2005, 175–176) mielestä lasten ja nuorten sosiaalisen todellisuuden ymmärtämi-
nen kehittyy toverisuhteissa, koska lapset ja nuoret vertailevat tyypillisesti itseään vertai-
siinsa. Lisäksi yksilön suhtautuminen itseensä ja omaan toimintaan vaikuttaa siihen, kuinka
toiset ihmiset hänet näkevät. Takala (2011, 16–17) toteaa, että jopa lasten varhaislapsuu-
dessa sosioemotionaalisia taitoja tarvittavissa kehitystehtävissä sosiaaliset taidot ovat
avainasemassa saman ikäisten tovereiden kanssa tapahtuvassa onnistuneessa vuorovaiku-
tuksessa. Lasten emotionaalisilla taidoilla on merkitystä sosiaalisten taitojen kehittymisel-
le. Esimerkiksi tunteiden ilmaiseminen, tunnistaminen ja sääteleminen ennustavat lasten
tulevaa myönteistä sosiaalista käyttäytymistä. Myönteisellä sosiaalisella käyttäytymisellä
tarkoitetaan toisten lasten näkökannan huomioimista ja yhteistyökykyä. Tämän kautta voi-
daan saavuttaa toverisuosiota urheilujoukkueessa.
Yksilö itse on elämänsä ja itsensä paras asiantuntija koko elämän mittaisen polun ja siitä
muodostuneiden kokemusten, käsitysten ja näkökulmien myötä. Sosiaalisten taitojen kehit-
tymisen kannalta keskeinen asia ovat toverisuhteet, joissa tapahtuu vuorovaikutusta ver-
taisten kanssa. Se, että päästään sosiaalisissa suhteissa vuorovaikutukseen vertaisten kans-
sa, määräytyy yksilön taustojen ja taustamuuttujien kautta eli siitä, mitä yksilö on ja miten
hän itsensä näkee ja kokee sosiaalisena toimijana. Tähän vaikuttavat Eisenbergin, Vaugha-
nin ja Hoferin (2009, 473) toteaman mukaan perimä, taipumus käyttäytyä ja ympäristön
vaikutukset, kuten vanhempien kasvatus sekä aikuisten ja kavereiden sekä vertaisten kans-
sa tapahtuva vuorovaikutus.
Sosiaalisiin taitoihin kuuluu monia asioita. Ne rakentuvat monesta osatekijästä ja siten,
niiden määrittely yksiselitteisesti on käytännössä mahdotonta. Kuorelahden, Lappalaisen ja
Viitalan (2012, 284) mukaan sosiaalisiin taitoihin lukeutuu kommunikoiminen, kuuntelu-
taidot, reagoiminen, aloitteellisuus, jakaminen, auttaminen sekä assertiivisuus. Näihin sosi-
aalisiin taitoihin ja niiden hyödyntämiseen sekä harjoittamiseen toverisuhteissa perustuu
yksilöiden sosiaalinen kehittyminen. Tiirikainen ja Konu (2013, 39) toteavat, että urhei-
luyhteisöstä saatavat ystävyyssuhteet mahdollistavat yksilöiden välisen liittymisen tarpeen.
![Page 29: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/29.jpg)
25
Sen ajatellaan olevan keskeinen tarve motivaation lähteenä niin urheilijalle kuin myös ylei-
sestikin kasvavalle nuorelle.
3.4 Tavoitteellinen ryhmä
Tavoitteellisia ryhmiä muodostetaan tietynlaista tarkoitusta varten ja ryhmät sitovat ihmi-
set yhteiseen tavoitteelliseen toimintaan. Tavoitteellisissa ryhmissä huomionarvoista on se,
että yksilöt hakeutuvat niihin itseohjautuvasti ja oman motivaation pohjalta. Tavoitteellisia
ryhmiä voidaan muodostaa erinäisillä yhteiskunnan aloilla kuten vapaa-ajan harrastuksissa,
urheilussa, työelämässä, intressiryhmissä ja yhdistyksissä. Tavoitteellinen ryhmä nähdään
toiminnallisena kokonaisuutena, kun ryhmä ei enää toimi yksittäisten ihmisten varassa,
vaan yhteistoiminnallisen kokonaisuuden keinoin. Ryhmän käytöstä voidaan hyötyä, kun
mahdollisimman monen ryhmän jäsenen toimintaenergia saadaan suunnattua yhteistyöhön
ja yhteisen tavoitteen saavuttamiseen. Kopakkalan (2011, 36) näkökulmasta ryhmän tun-
nusomaisia piirteitä ovat ryhmän koko, tarkoitus, rajat, säännöt, vuorovaikutus, työnjako,
roolit ja johtajuus. Keskeisessä asemassa on rypäs erilaisia yksilöitä. He muotoutuvat ryh-
mäksi, kun toiminnalla on yhteinen tavoite ja he ovat keskinäisessä vuorovaikutuksessa
sekä heillä on käsitys siitä, ketkä kaikki ryhmään kuuluvat ja miksi.
Joukkueurheilussa yhteistyön merkitys korostuu kaikessa tekemisessä. Joukkueen yhteis-
työn pitää olla mutkatonta, jotta on mahdollista päästä asetettuihin tavoitteisiin. Urheilussa
joukkueen toiminta on parhaimmillaan, kun jokaisella yksilöllä on tiedostettu tavoite, jo-
hon pyritään. Jokainen yksilö pyrkii omalla toiminnallaan saavuttamaan sekä henkilökoh-
taiset tavoitteet, että yhteisen tavoitteen. Joukkueen toiminta on väistämättä yhteistyötä
kohti tavoitteellista päämäärää.
Tavoitteellisen ryhmän tietoinen käyttäminen on käytännön kokemusten, toimivuuden ja
tehokkuuden myötä tullut jäädäkseen. Vakiintuneet ryhmät, miellyttävät ryhmät ja niistä
saadut kokemukset paljastavat tavoitteellisten ryhmien huomattavan merkityksen. Tavoit-
teellisen ryhmän jäsenet ovat vastuussa ryhmästä ja jokaisella on valtaa vaikuttaa ryhmään.
Tällaisen ryhmän kaksi perustetta ovat psykologinen ja sosiaalinen päämäärä. Psykologi-
nen peruste on henkilökohtainen päämäärä. Se pohjautuu yksilön haluun toteuttaa omia
persoonallisia tarpeitaan. Sosiaalinen peruste on yhteinen päämäärä. Siinä ryhmän jäsenillä
on halu muuttaa ympäristöään fyysisenä ja sosiaalisena kokonaisuutena. (Jauhiainen &
Eskola 1994, 49–52.)
![Page 30: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/30.jpg)
26
Liikunnassa, koulutuksessa ja työyhteisössä tavoitteenasettelu on yksi yleisemmistä moti-
vaatioon ja suoritukseen vaikuttava tekijä. Ryhmät muodostavat itselleen aina tavoitteen.
Tavoitteellisuus ja tietoinen toiminta on merkittävää myös yksilölle. Tavoite on ryhmän tai
yksilön päämäärä tai kohde, jota pyritään saavuttamaan yksilöllisesti tai ryhmässä saavut-
taa. Päämäärä ohjaa yksilön tai ryhmän tavoitteenasettelua ja toimintaa. Tehtävä- ja tavoi-
tetietoisuus vaativat, että pystytään omilla kyvyillä ottamaan vastuuta, tekemään aloitteita,
ratkomaan ongelmia ja arvioimaan suorituksia tarkasti. Rovio ja Lintunen mainitsevat, että
tutkimusten mukaan tavoitteenasettelu parantaa suoritusta erilaisissa ympäristöissä ja teh-
tävissä ja että ryhmätavoitteet ovat yksilötavoitteisiin verrattuna yhtä tehokkaita. Ryhmäta-
solla tavoitteenasettelu voi edistää selvästi yhteistyötä ja kommunikaatiota. Tunteiden il-
maiseminen, pystyvyyden tukeminen ja kannustaminen parempaan suoritukseen ovat ryh-
mässä tapahtuvia ilmiöitä. Tehtävä- ja tavoiteorientoituneemmaksi päästään oppimalla
tavoitteenasettelua ryhmässä ja yksilöinä. (Rovio & Lintunen 2009, 130–135.)
Ryhmän tai yksilön kehityksen kannalta liian helpot tavoitteet eivät ole tarkoituksenmukai-
sia. Kun tavoitetta täsmennetään, niin silloin suunnittelu helpottuu, mikä ohjaa vuorovaiku-
tusta sekä tavoitteen toteuttamista. Ryhmällä ja yksilöillä pitää olla toimintaa ohjaava
suunta. Näin voidaan myös arvioida suorituksien jälkeen, saavutettiinko tavoitteita ja millä
tavoin mahdolliset tavoitteet saavutettiin. (Rovio & Lintunen 2009, 128–132.)
Pystyvyys on tilannesidonnainen kokemus omasta suorituskyvystä ja siitä, kuinka suoriu-
tuu menestyksekkäästi saavuttaakseen halutun lopputuloksen. Tavoitteet saavutetaan ryh-
mässä paremmin, kun pystyvyyden tunne ryhmän jäsenillä on korkea sekä asetetaan haas-
teellisempia tavoitteita ja sitoudutaan niihin paremmin. Onnistumisien avulla edistetään
ryhmän jäsenten tunteita omasta pystyvyydestä. Välilliset kokemukset edistävät myös pys-
tyvyyden tunnetta. Toisilta ryhmän jäseniltä voidaan ottaa mallia suorituksista ja saada
uskoa omaan tekemiseen. Ryhmän jäsenten välinen rohkaiseminen ja tukeminen edesaut-
tavat pystyvyyden tunnetta ennen suoritusta. Ryhmän pystyvyys kattaa tuntemukset siitä,
kuinka ryhmän jäsenet näkevät kyvyn menestyä ja suoriutua tehtävistä ryhmänä. Suoritus
on sitä parempi, mitä voimakkaampi on tunne pystyvyydestä. Pystyvyyden tunne suorituk-
seen on havaittu olevan kiinteyttä tärkeämpi. Ryhmän kiinteys vaikuttaa osittain pystyvyy-
den tunteeseen, mutta ryhmän pystyvyyttä edistävät enemmän onnistuneet suoritukset,
välilliset kokemukset sekä rohkaiseminen ja tukeminen. (Rovio & Lintunen 2009, 134–
136.)
![Page 31: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/31.jpg)
27
3.5 Tavoitteenasettelu ryhmässä
Tavoitteenasetteluun on tärkeää sitoutua. Tavoitteet tulee asettaa yhteistyössä yksilöiden ja
ryhmän ohjaajan kesken. Joukkuelajeissa on haasteellisempaa asettaa tavoitteita yhteen
yksilöllisestä näkökulmasta ja ryhmän näkökulmasta katsottuna. Rovio ja Lintunen (2009,
137–138) esittävät, että yhteistyö vaatii sitoutumista ja yhteenkuuluvuuden tunnetta. Ryh-
män sisäinen kilpailu voi edistää yksilön suoriutumista ja siten motivoida toimimaan ta-
voitteidenmukaisesti. Ryhmän toiminnassa tavoitteisiin sitoutumista voidaan tarkastella
sosiaalipsykologisesta näkökulmasta. Yksilön suoritusten arvioiminen, selkeä palautteen
antaminen ja oman mielekkään roolin löytäminen edistävät yksilön tärkeyttä ryhmässä.
Jokainen yksilö on ainutlaatuinen ryhmän jäsen ja on tärkeää muistaa pitää yllä ja parantaa
ryhmän kiinteyttä. Yksilön pitäisi osata tunnistaa ryhmässä oman toiminnan merkitys ja
arvokkuus.
Ryhmässä voi ja pitää asettaa sekä ryhmätavoitteita ja yksilötavoitteita. Yksilötavoitteet
saattavat osittain vaikuttaa ja häiritä ryhmätavoitteita ja suoritusta. Tavoitteet tulisi asettaa
niin, että yksilö- ja ryhmätavoitteet tukevat toisiaan. Toimintaa ryhmässä arvioidaan, kuin-
ka asetetut tavoitteet saavutetaan. Joukkuelajeissa on helpompi tarkastella joukkueen toi-
mintaa pelkästään sarjasijoitusta katsomalla, mutta ryhmän toimintaa voidaan katsoa laa-
jemmin niin kutsutun kaksoistavoitteen kautta. Kaksoistavoite käsittää tehtävätavoitteet ja
tunnetavoitteet. Tehtävätavoite käsittää, sen mikä on tuonut ryhmän jäsenet yhteen, mil-
laisten asioiden kanssa ryhmä toimii ja kuinka pyritään tehtävää ryhmässä toteuttamaan.
Ryhmän kiinteys tarkoittaa sitä, kuinka yhtenäinen ja vetovoimainen ryhmä on tehtävän ja
ryhmän jäsenten välisen sosiaalisen kiinteyden osalta. Tehokkuuteen vaikuttaa se, että
ryhmä pysyy koossa ja kiinteänä. (Rovio & Lintunen 2009, 140–141.)
Ryhmän tavoitteena voi olla ryhmätyöskentelyn edistäminen, kuten vuorovaikutus, toisen
kuunteleminen, tuen antaminen tai tunteiden jakaminen. Toimivassa ryhmässä pystytään
parempaan yhteistyöhön ja osataan ratkaista ongelmia, kun ryhmän vuorovaikutus on
avointa. Sosiaalisesti kiinteässä ryhmässä jäsenet luottavat toisiinsa ja uskovat omaan ryh-
määnsä. (Rovio & Lintunen 2009, 144.) Tavoitteenasettelussa tulee huomioida erilaiset
ikä- ja kehitysvaiheet. Sarkkisen (2014, 37) mukaan lapsuus- ja nuoruusvaiheen kilpailui-
hin tulee suhtautua ennen kaikkea oppimistapahtumina. Ne toimivat pohjana tuleville isoil-
le kilpailuille. Valmentajalta vaaditaan pitkäjännitteisen tavoitteenasettelun ymmärtämistä,
![Page 32: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/32.jpg)
28
sillä nuorilta ja heidän vanhemmiltaan ei voi vaatia täyttä ymmärrystä aikuishuipulle täh-
täävästä harjoittelusta. Joka tapauksessa nuori urheilija tarvitsee innostavia välitavoitteita.
3.6 Ryhmän kiinteys ja yhteenkuuluvuus
Omassa ryhmässä ollaan helpommin samaa mieltä muiden jäsenten kanssa ja suositaan
omaa ryhmää, kuin että kuunneltaisiin muiden ryhmien mielipiteitä. Varmimpana pidetään
oman ryhmän sisäisiä mielipiteitä. Sosiaalisen vertailun kautta luodaan ryhmän sosiaalista
identiteettiä, jolloin saadaan varmuutta sosiaalisesta ympäristöstä, itsestä ja muista yksi-
löistä. Sosiaalinen vertailu korostaa ryhmien välisiä eroja niin, että se on mahdollisimman
suotuisaa oman ryhmän kannalta. Luokitteleminen ja sosiaalinen vertailu luovat yhdessä
ryhmäkäyttäytymistä, jolle on tyypillistä oman ryhmän suosiminen. (Tiuraniemi 1993, 29.)
Tällainen oman ryhmän ja sen jäsenten suosiminen sekä sosiaalinen vertailu rakentavat
perustan ryhmän kiinteydelle ja yhteenkuuluvuudelle.
Ryhmässä toimimisen ja onnistuneen yhteistoiminnan kannalta erittäin merkityksellisiä
tekijöitä ovat ryhmässä vallitseva yhteisöllisyys ja kiinteys. Tätä asiaa tarkasteltaessa on
paikallaan puhua yhteenkuuluvuudesta ja yhteenkuuluvuuden tunteesta. Näin ollen kiinte-
än ja menestyvän joukkueen tukipilarina toimii yhteisöllinen joukkue, jossa vallitsee vahva
yhteenkuuluvuus. Ahon ja Laineen mukaan (2004, 53) yhteenkuuluvuuden dimensio on
kaikkein tärkein ihmisten välisessä vuorovaikutuksessa, sillä siihen pohjautuu hyvin voi-
makkaasti toisiin ihmisiin ja lopulta yhteisöön tai ryhmään tutustuminen ja samaistuminen.
Yhteenkuuluvuuden tunteen syntyminen ja ylläpitäminenkin edellyttää tutustumista ja sa-
maistumista sekä toki erilaisuuden ja samanlaisuuden havainnoimista ja arvioimista. On
siis tärkeää, että lapset tuntevat toisensa ja ovat vuorovaikutuksessa keskenään. Tämän
myötä muodostuva yhteenkuuluvuus saavutetaan yhteisen vuorovaikutuksen, verbaalisen -
ja nonverbaalisen viestinnän sekä sosiaalisen herkkyyden kautta. Keskeistä on joukkueen
sisällä pelaajien toimesta tapahtuva vuorovaikutteinen sosiaalinen herkkyys toisten reakti-
oille. Pelaajien yhteenkuuluvuuden tunnetta voidaan vahvistaa ja kehittää lisäämällä ryh-
män koheesiota esimerkiksi yhteisissä tapahtumissa tarjoamalla oma rooli ja tarpeellista
tekemistä kullekin pelaajalle. Nämä asiat ilmentävät sosiaalisten taitojen harjoittamisen ja
kehittämisen merkityksellisyyttä. Kuitenkin joukkueen sisäisessä ryhmätoiminnassa ja yh-
teenkuuluvuudessa voi ilmetä ongelmia, mikäli joltakin joukkueen jäseneltä tai jäseniltä
puuttuvat riittävät sosiaaliset taidot. Tällainen voi johtaa konfliktitilanteisiin. Konfliktiti-
![Page 33: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/33.jpg)
29
lanteita kannattaa ratkaista kompromissien, sosiaalisen herkkyyden ja hienotunteisuuden
avulla. (Aho & Laine 2004, 53–54.)
Sosiaalinen vuorovaikutus on ensisijaisesti verbaalista kommunikaatiota, mutta tilantee-
seen liittyy oleellisesti myös nonverbaalinen taso. Tällöin yksilöt tulkitsevat ja havainnoi-
vat omaa ja keskinäistä kommunikaatiota nonverbaalisten vihjeiden kautta. (Tiuraniemi
1993, 9.) Nonverbaalinen viestintä ei käsitä sanallista viestintää ollenkaan, vaan silloin
käytetään vartalon liikkeitä, eleitä, ilmeitä, asentoja tai äänen eri sävyjä (Tiuraniemi 1993,
10–11). Jääkiekko perustuu parhaimmillaan yksilöiden saumattomaan yhteistyöhön. Jokai-
nen harjoitus ja pelitapahtuma käsittävät nonverbaalista viestintää yksilöiden välillä, jolloin
pelikavereiden keskinäisestä nonverbaalista viestinnästä on hyötyä niin harjoituksissa kuin
peleissä. Kuitenkin on tärkeää muistaa, että pelikavereiden pitää osata tulkita nonverbaali-
nen viestintä oikein ja toimia tilanteissa sen mukaan.
![Page 34: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/34.jpg)
30
4 Tutkimuksen toteuttaminen
Tutkimus toteutettiin puolistrukturoituna lomakehaastatteluna. Tuomi ja Sarajärvi (2002,
77) kuvaavat lomakehaastattelua sellaiseksi, että siinä kysytään tutkimuksen tarkoituksen
ja ongelmanasettelun kannalta merkityksellisiä kysymyksiä. Jokaiselle kysymykselle tulee
löytyä perustelu teoreettisesta viitekehyksestä.
Tutkimuksen lomakehaastatteluiden ajankohtana oli vuoden 2015 marras- ja joulukuu.
Tutkimuksen kohdejoukoksi valikoitui eräs Pohjois-Pohjanmaalla aktiivisesti toimiva ja
tavoitteellinen jääkiekkojoukkue. Tämä tutkimus on kvalitatiivinen eli laadullinen tutki-
mus. Tutkimuksen tavoitteena on saada tutkimustuloksia ja tieteellistä tietoa joukkueurhei-
lusta sekä sen sosiaalisesta ja sosiaalistavasta ulottuvuudesta.
Tämä tutkimus on tehty virallisessa ryhmässä. Tässä tutkimuksessa kyseessä on tietyn or-
ganisaation alainen jääkiekkojoukkue. Tiuraniemi (1993, 46) kertoo, että virallisella ryh-
mällä tarkoitetaan ryhmää, jolla on tavoite, päämäärä tai tehtävä. Virallinen ryhmä voi olla
jokin organisaatio, osasto tai toimisto.
Tutkimusaiheen ja tutkimusongelmien asettaminen motivoi, sillä niiden taustalla on omia
kokemuksia ja elämismaailmaa. Tämä on antanut voimaannuttavaa ja innostavaa mielen-
kiintoa tutkimuksen tekemiseen. Viljanen (1986, 50) toteaa, että tutkimusongelman liitty-
essä opiskelijan kokemuspiiriin ja tulevaan ammattiin, tutkielman tekemisen motivaatio
kasvaa.
4.1 Tutkimuskysymykset
Tutkimuksen avulla haluttiin selvittää joukkueurheilijoiden tietotaitoa hyödyntäen heidän
kokemuksiaan ja välittömiä merkityksiä joukkueurheilun ja sosiaalisten taitojen kehittymi-
sen yhteyksistä. Lähtökohtana tutkimukselle on todellisen elämän kuvaaminen moninaises-
ta todellisuudesta. Tarkoituksena on tutkia kohdejoukkoa mahdollisimman kokonaisvaltai-
sesti. (Hirsijärvi, Remes & Sajavaara 2005, 152.)
Joukkueurheilijoiden asiantuntijuutta kartoitetaan lomakehaastattelussa erilaisten teemojen
kautta. Haastattelurungon keskeisinä teemoina ovat neljä teemaa. Näitä teemoja ovat jouk-
kueurheilun harrastaminen, joukkueurheilun vaikutukset sosiaalisten taitojen kehittymisel-
![Page 35: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/35.jpg)
31
le, joukkuehenki ja joukkueen kiinteys sekä joukkueen sosiaalinen rakenne ja pelaajien
rooli joukkueessa. Näistä teemoista muodostuu seuraavat tutkimuskysymykset:
1. Miksi harrastat joukkueurheilua?
2. Minkälaisia vaikutuksia joukkueurheilulla on sosiaalisten taitojen kehittymiselle?
3. Mitkä tekijät vaikuttavat joukkuehenkeen ja joukkueen kiinteyteen?
4. Millainen on joukkueen sosiaalinen rakenne ja pelaajan rooli joukkueessa?
4.2 Metodologia
Kvalitatiivisen tutkimuksen aineisto kerätään yleensä haastattelulomakkeella. Tutkimus on
toteutettu puolistrukturoituna lomakehaastatteluna. Haastattelun kysymyksistä osa on
strukturoituja, joihin on valmiit vastausvaihtoehdot. Osaan kysymyksistä halutaan saada
yksilön omat ajatukset ja kokemukset esiin avointen kysymysten muodossa. Valli (2001,
29) toteaa, että kyselylomakkeen rakenteen laatimisessa on kiinnitettävä huomiota lomak-
keen pituuteen ja kysymysten lukumäärään. Lisäksi tulee kiinnittää huomiota kyselylo-
makkeen selkeyteen ja ulkoasuun. Nämä seikat huomioitiin kyselylomaketta laadittaessa.
Kyselylomakkeen avointen kysymysten pohjalta voidaan muodostaa tutkimukseen välitön-
tä kokemusperäistä ymmärrystä aiheesta. Kysymykset ovat kaikille tutkittaville samanlai-
set ja lähtökohdaltaan tasavertaiset.
Metsämuuronen (2006, 216) kuvaa fenomenologiaa kiinnostuneeksi ilmiöistä ja ilmiöiden
tulkinnoista. Fenomenologista metodologiaa noudattamalla voidaan kuvata ja ymmärtää
tutkittavaa ilmiötä. Luukkainen (2004, 180) kuvailee fenomenografista tutkimusotetta si-
ten, että siinä pyritään kuvaamaan, analysoimaan ja ymmärtämään ihmisten kokemuksia ja
käsityksiä yksilöiden omista lähtökohdista, sekä heidän logiikkaansa noudattaen. Feno-
menografian perimmäisenä periaatteena on ihmisten pyrkimys liittää mielessään ilmiöt
selittäviin yhteyksiin, sen pohjalta muodostuvat käsitykset. Nämä ajatukset luonnehtivat
osuvasti tämän tutkimuksen teoreettista lähtökohtaa tutkimusotteen osalta eli fenomenogra-
fiset piirteet huomioidaan tutkimuksen metodologiassa.
Tutkimusstrategia on luonteeltaan fenomenografiaan ja fenomenologiaan pohjautuva. Tut-
kimuskohteesta pyritään saamaan välittömiä kokemuksia, aistihavaintoja ja näihin perustu-
vaa ymmärrystä. Tutkimuskohteesta pyritään löytämään sen syvin ja keskeisin olemus,
![Page 36: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/36.jpg)
32
mikä puolestaan auttaa saamaan tutkimustuloksia joukkueurheilusta ja sosiaalisista taidois-
ta sekä niiden muotoutumisesta. Tässä tutkimuksessa fenomenografia liittyy välittömiin
kokemuksiin, aistihavaintoihin ja niiden kautta tuotettuun ymmärrykseen. Tähän yhdistyy
paikoitellen avoimissa kysymyksissä kohdejoukon yksilöiden kokemuksiin liittyen ajatus-
rakennelmia, jotka helpottavat kokemusten selittämistä. Joidenkin yksilöiden kokemuksiin
liittyi jossain määrin myös käsityksiä, joissa rakennettiin tietoisia kirjallisia käsityksiä il-
miöstä. (Syrjälä, Ahonen, Syrjäläinen & Saari 1994, 121–122.)
Fenomenologian tarkoituksena on kuvata tarkasti näkemäämme ja vasta sen jälkeen selittää
tutkimuskohdetta tieteellisesti. Fenomenologia estää sen, että ihmistä ei kohdata kvantita-
tiivisesti mitattavana tutkimuskohteena vaan ainutlaatuisena inhimillisenä ihmisenä. Tämä
fenomenologinen näkökulma huomioitiin jo haastattelulomakkeen kysymystenasettelun ja
vastausten analysoinnin osalta. (Pitkäranta 2010, 90.) Mitä silloin tutkitaan, kun tutkitaan
ihmistä? Fenomenologiassa tutkitaan ihmisen kokemuksia. Fenomenologiassa tutkitaan
erityisesti ihmisen suhdetta omaan elämän todellisuuteen. Nämä kokemukset nähdään laa-
jalti suhteena ihmisen todellisuuteen ja maailmaan, jossa hän elää. Kokemus syntyy vuoro-
vaikutuksessa todellisuudessa ja eläminen on kehollista toimintaa sekä havainnointia. Yk-
silön suhde ihmisiin ja kulttuuriin ilmenee hänen kokemuksiensa kautta. Kokemukset
muodostuvat merkitysten mukaan. Nämä merkitykset ovat fenomenologisen tutkimuksen
todellinen kohde. Fenomenologiseen merkitysteoriaan liittyy ajatus siitä, että ihminen on
yhteisöllinen. Merkityksien lähteenä on yhteisö ja merkitykset avautuvat vallitsevan kult-
tuurin kautta. Merkitykset ovat intersubjektiivisia eli eri yhteisöissä ja kulttuureissa merki-
tykset voivat avautua hyvin erilaisina. (Laine 2001, 26–28.) Tämän tutkimuksen kohdalla
juuri eletyn maailman todellisuus ja siitä kumpuavat kokemukset sekä siihen liittyvä yhtei-
sö ja kulttuuri ovat erittäin merkityksellisessä asemassa. Tutkimuksessa perehdytään erityi-
sesti ihmiseen suhteessa hänen elämäänsä ja siitä muodostuviin kokemuksiin.
4.3 Aineiston keruu
Ennen varsinaista aineiston keruuta teimme tutkijoina tiettyjä valintoja. Näillä valinnoilla
loimme tutkimukselle pohjan ja selkeät lähtökohdat. Laadullisessa tutkimuksessa aineiston
keruussa käytettävät menetelmät vievät tutkijan lähelle tutkimuskohdetta (Kiviniemi 2001,
68). Tässä tutkimuksessa on tavoitteena tuottaa ymmärrettäviä näkökulmia ja ajatuksia
tutkittavasta ilmiöstä. Valintoja tehtiin tutkimuksen kannalta neljällä tärkeällä osa-alueella
![Page 37: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/37.jpg)
33
eli ongelmanasettelun, tieteenfilosofisten valintojen, menetelmävalinnan ja teoreettisen
ymmärryksen suhteen. Näillä valinnoilla loimme koherentin eli yhteensopivan pohjan,
kunkin osa-alueen suhteen. (Hirsijärvi 2005, 114–115.)
Tutkimukseen osallistui yhteensä 17 pelaajaa. Pelaajien ikähaitari on välillä 15–16 vuotta.
Tutkimuksen toteuttamisen kannalta oli tärkeää, että tutkimuskohteeksi saadaan urheilu-
joukkue, joka on ollut yhdessä useamman vuoden ajan. Lisäksi joukkueen tuli olla tavoit-
teellinen kilpaurheilujoukkue, mikä pelaa ja harjoittelee aktiivisesti sekä korkeatasoisesti
Suomen mittakaavassa. Näin ollen joukkue koostui oman alan ja aihepiirin ikäkauden asi-
antuntijoista.
Keräsimme aineiston useassa eri osassa. Jaottelimme aineiston keruun siten, että se palve-
lee tutkimusta mahdollisimman kattavasti. Tutkimusprosessin jaottelu ja rytmittäminen
selkiyttää tutkimuksen toteuttamista ja antaa tutkijalle aikaa syventää tietoisuuttaan tutkit-
tavasta ilmiöstä. Kiviniemi (2001, 69) ilmaisee tutkimusprosessin kehittymisen edellyttä-
vän tutkijalta sen, että hän tiedostaa tietoisuutensa kehittymisen ja lisääntymisen tutkimuk-
sen edetessä. Tutkijoina olemme huomanneet, että tutkimusprosessin aikana oppimista
tapahtuu omissa ajatuksissa ja tutkimuksellisissa linjauksissa. Ennen varsinaista aineiston
keruuta kartoitettiin kasvotusten keskustellen, puhelimitse ja sähköpostitse sopiva joukkue
tätä tutkimusta varten. Soveliaan joukkueen valikoiduttua otimme yhteyttä kyseisen jouk-
kueen valmentajiin. He olivat halukkaita yhteistyöhön ja näin edellytykset aineiston ke-
ruulle olivat toteutusta vaille valmiina. Ennen aineiston keräämistä oli kuitenkin eettismo-
raalisista syistä selvitettävä suostumus alaikäisten pelaajien vanhemmilta ja huoltajilta tut-
kimukseen osallistumisesta lomakehaastattelun täyttämisen muodossa.
Seuraava vaihe tutkijan taipaleella aineiston keruun suhteen oli lähettää tutkimuslupa-
anomus (LIITE 1) sähköisessä muodossa joukkueen päävalmentajalle. Sovimme niin, että
päävalmentaja toimittaa tutkimuslupa-anomukset joukkueen pelaajien vanhemmille tai
huoltajille. Tutkimuslupa-anomuksien täyttämiseen ja palauttamiseen oli aikaa viikko. Vii-
kon kuluttua haimme täytetyt tutkimuslupa-anomukset jäähallilta heidän harjoitusvuoron
aikana. Onneksemme saimme suostumuksen jokaisen pelaajan osalta osallistua tutkimuk-
seen.
Suostumukselliset tutkimuslupa-anomukset saatuamme sovimme joukkueen kanssa ajan-
kohdan, jolloin ohjeistamme pelaajat haastattelulomakkeen tekemiseen ja kerromme tut-
kimuksen tarkoituksesta. Sovittuna ajankohtana esittelimme itsemme ja tutkimuksen jouk-
![Page 38: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/38.jpg)
34
kueelle monipuolisesti, mutta tiivistetysti. Ohjeistimme pelaajat kohta kohdalta tutkimus-
lomakkeen täyttämiseen ja sen palauttamiseen täytettynä. Kävimme joulukuun aikana kol-
mena erillisenä ajankohtana keräämässä pelaajilta täytettyjä haastattelulomakkeita. Näin
varmistimme, että saamme tutkimukseen mahdollisimman kattavan otannan.
Vallin (2001, 28) mukaan kysymysten laatimisessa on noudatettava huolellisuutta, sillä ne
luovat perustan tutkimuksen onnistumiselle. Kysymysten muotoilu aiheuttaa eniten virhei-
tä tutkimustuloksiin. Tarkoituksena on saada vastaaja ajattelemaan samoin kuin tutkija.
Tämän vuoksi kyselylomaketta laadittaessa tuli kiinnittää erityistä huomiota kysymysten
laadintaan ja muotoiluun. Kysymysten laadinnassa keskityttiin siihen, että kysymykset
ovat mahdollisimman selkeitä, yksiselitteisiä ja ymmärrettäviä. Kyselylomakkeen laadin-
nassa oli tärkeä huomioida kysymysten laatu ja määrä. Kysymysten laatu tähtää eksaktiin
ja täsmälliseen tietoon tutkittavien kokemuksista. Määrällisesti kysymyksiä on tarvittava
määrä, jotta jokaiseen tutkimuskysymykseen tulee monipuolisesti ja kattavasti tietoutta.
Osuvien kysymysten kautta saadaan riittävä perusta tieteelliselle tarkastelulle ja tutkimuk-
selle.
4.4 Aineiston analyysi
Tutkimus on luonteeltaan fenomenologis-fenomenografiseen analyysimenetelmään poh-
jautuva. Menetelmällisesti tutkimuksessa mennään suoraan asiaan ja kysytään tutkimus-
joukolta suoria kysymyksiä ilman tarkkoja ja ennalta määrättyjä teorioita ja käsityksiä.
Kerätyn aineiston analyysi, tulkinta ja johtopäätökset ovat tutkimuksen ytimessä. Se on
ensiarvoista, sillä tähän vaiheeseen tähdätään jo tutkimuksen alusta lähtien. (Hirsijärvi et
al., 2005, 209.) Kiviniemi (2001, 78–79) ilmaisee aineiston analyysin olevan luonteeltaan
analyyttista ja synteettistä. Analyyttisyys tarkoittaa aineiston luokittelua ja jäsentämistä
systemaattisiin teema-alueisiin. Aineistoa voi koodata helpommin tulkittaviin osiin. Tärke-
ää on löytää synteesiä luova temaattinen kokonaisuus, joka kulkee läpi aineiston. Ana-
lysoinnin tavoitteena on löytää pääkategoriat, joiden pohjalta tutkimustulokset on mahdol-
lista analysoida. Tutkijan on löydettävä keskeisimmät käsitteet aineistontarkastelun kannal-
ta. Epäolennainen aineisto on karsittavissa pois. Tässä tutkimuksessa aineiston analyysi
alkoi vastausten tyypittelyllä ja luokittelulla. Avointen kysymysten vastaukset jäsennettiin
vastauksista muodostuviin kategorioihin. Se täsmensi aineiston analysointia. Tämän myötä
![Page 39: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/39.jpg)
35
tutkimustulosten ja johtopäätösten tekeminen selkiytyivät. Vastauksia taulukoitiin tarpeen
mukaan ja tämä helpottaa tulosten tarkastelua.
Fenomenologiassa maailma nähdään subjektiivisena ilmiönä ja lähtökohtana on yksilöiden
henkilökohtainen tietoisuus maailmasta. Tämän tietoisuuden peruspiirteenä on intentionaa-
lisuus eli päämäärätietoisuus. Tutkimuksen tutkimusjoukolla on laaja ja kattava tietoisuus
tutkimusaiheesta ja tutkimusongelmista, joita tässä tutkimuksessa tutkitaan. Fenomenolo-
ginen tutkimusmenetelmä avaa tutkittavaa ilmiötä tutkijan omien havaintojen tekemisen
myötä aitona, ennakkoluulottomana ja monimuotoisena sekä rikkaana. Tämän tutkimuksen
aineisto on suoraa tekstimuotoista kuvausta tutkittavasta ilmiöstä, mikä on tyypillistä fe-
nomenologiselle analyysimenetelmälle. Fenomenologisessa analyysimenetelmässä tutkijan
tulee irtautua kaikista ennakkokäsityksistä ja ennakko-oletuksista. Sen myötä tutkija voi
perehtyä hänelle avautuvaan ilmiöön ja hän pystyy kuvaamaan ilmiötä usealla eri tavalla.
(Anttila 2005, 329.) Tässä tutkimuksessa sovelletaan fenomenologialle tyypillistä suoraa
tekstimuotoista kuvausta tutkittavasta ilmiöstä. Tämä ilmenee pelaajalähtöisten sosiomet-
risten mittausten ja suoraan vastauksista saatujen kokemuspohjaisten tekstilainausten kaut-
ta. Sosiometrian avulla on analysoitu pelaajien roolia joukkueen jäsenenä sekä sitä, miten
he tunnistavat toisten pelaajien roolin joukkueessa.
Syrjälä et al. (1994, 113) kertovat, että ”fenomenografia on ajattelussa ilmenevien maail-
maa koskevien käsitysten laadullista tutkimista.” Fenomenografia on jokseenkin erilainen
suhteessa fenomenologiseen metodiin, kuitenkin se liittyy selkeästi fenomenologiseen filo-
sofiaan. Fenomenografiassa huomio keskittyy ihmisen koettuun maailmaan. Koettu maa-
ilma nähdään sellaisena kuin ihminen sen kokee. Fenomenografiassa ihminen nähdään
rationaalisena olentona, joka liittää oliot, eliöt ja tapahtumat selittäviin yhteyksiin. Tämän
pohjalta asioista muodostuu käsityksiä. Fenomenografian keskiössä on tutkia näitä käsityk-
siä ja sen ympärillä olevaa maailmaa. (Anttila 2005, 334.) Fenomenografiassa tutkittavaa
ilmiötä ympäröivät käsitykset vaihtelevat eri henkilöillä, toisinaan radikaalistikin. Esimer-
kiksi eri henkilöt eivät puhu samasta asiasta, sillä heidän käsitykset eroavat toisistaan. Toi-
sinaan henkilöiden käsityksissä on eroavaisuuksia asian luonteen suhteen. Huomionarvoi-
nen seikka on, että merkittävä henkilöiden käsityksiin vaikuttava muuttuja on henkilöiden
kokemustausta, ei niinkään ikä. (Syrjälä et al. 1994, 114.)
Olemme hyödyntäneet fenomenografista ja fenomenologista tutkimusotetta kysymyskoh-
taisesti. Niissä avoimissa kysymyksissä, missä keskitytään välittömiin kokoemuksiin, hyö-
![Page 40: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/40.jpg)
36
dynnetään fenomenologiaa. Fenomenografiaa käytetään käsitysten ja käsityksiin viittaavi-
en ajatusrakennelmien osalta vastausten analyysissa. Tässä tutkimuksessa painoarvoa an-
netaan pelaajien kokemustaustalle ja heidän ajatuksilleen. Kokemustaustalla on huomatta-
va merkitys, sillä suurin osa tutkittavista on viettänyt yli puolet elämästään joukkueurhei-
lun parissa.
4.5 Luotettavuus ja eettisyys
Tutkimuksen toteuttamisen kannalta keskiössä on luotettavuus ja eettisyys. Tutkimuksen
toteutuksessa on huomioitu tutkimuksen validiteetti ja reliabiliteetti. Tutkimuksessa keski-
tytään tutkimaan sitä, mitä on luvattu. Tutkimustulosten toistettavuutta pohditaan tutkimus-
tuloskohtaisesti. Tutkimuksen tarkastelun kannalta tärkeänä lähtökohtana on objektiivi-
suus. Tieteellisten tutkimustulosten kannalta tärkeänä periaatteena on tämän tutkimuksen
puolueettomuus ja taloudellinen sekä poliittinen sitoutumattomuus. (Tuomi & Sarajärvi
2002, 133.) Tämä tutkimus on toteutettu täysin puolueettomasti ja taloudellisesti sekä po-
liittisesti puolueettomasti. Tutkimuksen luotettavuutta voidaan tarkastella useasta aspektis-
ta. Lähtökohtana tutkimuksen aineiston keräämiselle oli korostaa, että tutkimusjoukon in-
formantit ovat rehellisiä ja avoimia vastauksissaan. Lisäksi muistutimme, että vastaukset
käsitellään anonyymisti ja aineiston analysoinnin jälkeen informanttien antamat vastaukset
säilytetään, käsitellään ja lopulta tuhotaan asianmukaisesti niin, etteivät tutkimuksen ulko-
puoliset henkilöt pääse aineistoon käsiksi. Tässä tutkimuksessa kiinnitetään erityisesti
huomiota asioiden kertomiseen niin, että tekstistä näkyy mitkä asiat ovat totta ja mitkä er-
hettä. Tutkimuksen luotettavuuden kannalta on tärkeä tietää, että kaikkien informanttien
vastaukset huomioidaan tasavertaisesti vastaus vastaukselta, kunkin vastaajan osalta. (Met-
sämuuronen 2006, 251.)
Tutkimuksen luotettavuutta lisää moninainen perehtyminen tutkittavaan aiheeseen niin
käytännön kokemusten, kuin tutkimuskirjallisuudenkin osalta. Luukkainen (2004, 251)
mainitsee, että tutkimuksen luotettavuutta ei pidä tarkastella ainoastaan erillisesti tutki-
muksen lopuksi, vaan koko tutkimuksen ajan. Tutkimusta toteutettaessa on käytetty tark-
kaa harkintaa ja lähdekritiikkiä sekä pyritty mahdollisimman tarkasti objektiivisuuteen.
Hirsijärvi et al. (2005, 102–103) korostavat, että tutkimuksen toteuttamisessa ja tutkimus-
kirjallisuuden käyttämisessä tarvitaan harkintaa ja lähdekritiikkiä. Lähdemateriaalia tulee
![Page 41: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/41.jpg)
37
tutkailla kirjoittajan tunnettavuuden ja arvovallan, lähteen iän ja lähteen uskottavuuden
osalta. Lisäksi tutkimuksen tulisi olla objektiivista tekotavaltaan ja kielenkäytöltään.
Fenomenologista tutkimusta tehdessä tutkimuksen luotettavuuteen liittyy kriittinen ja ref-
lektiivinen analysointi. Silloin tutkimustulosten tulkinnat asetetaan koetukselle ja tätä kaut-
ta yritetään tunnistaa tutkimukseen liittyvät omat lähtökohdat. Merkityksellistä on tutki-
muskohdetta kuvailevien teoreettisten mallien tiedostaminen ja analyysi. Tähän tutkimuk-
seen liittyen fenomenografisten tutkimustulosten merkityksellisyys perustuu johtopäätösten
teoreettiseen yleisyyteen. Ne siis liittyvät yleisiin teoreettisiin ongelmiin ja selittävät käsi-
tyksiä, eivätkä tyydy ainoastaan kuvaamaan niitä. (Luukkainen 2004, 252.) Tässä tutki-
muksessa teoreettisen yleisyyden vaade täyttyy sillä, että tutkimustuloksista muodostuu
monipuolinen ymmärrys joukkueurheilun merkityksistä sosiaalisille taidoille ja niiden ke-
hittymiselle.
Haastattelulomakkeeseen vastaamisen perustana oli kattava ja ohjeistava esittely tutkimus-
joukolle. Tutkimusjoukolle kerrottiin, että ketä olemme, mistä tulemme ja mikä on tutki-
muksemme tarkoitus. Pelaajat ohjeistettiin sanatarkasti haastattelulomakkeeseen vastaami-
seen ja jokainen kohta käytiin yksitellen läpi sekä ohjeistimme pelaajia vastaamaan mah-
dollisimman avoimesti ja rehellisesti kysymyksiin. Lomakkeen laatimiseen ja kysymysten
muotoilemiseen kiinnitettiin paljon huomiota, jotta vastaajat ymmärtävät mahdollisimman
selkeästi ja tarkasti, että mitä kysytään (Valli 2001, 100). Puolistrukturoidulla haastattelulla
voi lähestyä avoimesti ja laaja-alaisesti tutkimuskohteen kokemuksellista maailmasuhdetta.
Haastattelun kysymykset ovat pitkälti avoimia, jotta tutkimusjoukolta saadaan mahdolli-
simman omannäköisiä vastauksia. Tietoisena valintana laadimme haastattelulomakkeen
mahdollisimman avoimeen ja teoreettisesti ennalta määräämättömään muotoon, jotta se ei
ohjaa tutkittavien vastauksia. Haastattelun perimmäisenä tarkoituksena on olla tyyliltään
avoin, luonnollinen ja keskustelunomainen. (Laine 2001, 35–36.)
Haastattelulomake laadittiin sellaiseen muotoon, että se on tutkimuksen kannalta tarkoituk-
senmukainen ja käsittelee tutkittavien kokemuksia mahdollisimman monipuolisesti. Haas-
tattelulomakkeesta tuli siten melko laaja ja jaksotimme sen vuoksi kysymyksiä niin, että
avointen kysymysten välissä oli kepeämpiä, mutta tutkimuksen kannalta tärkeitä, struktu-
roituja kysymyksiä. Niihin vastaaminen on usein helpompaa, kuin avoimiin kysymyksiin
vastaaminen. Tämä tekee laajaan haastattelulomakkeeseen vastaamisesta mielekkäämpää
![Page 42: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/42.jpg)
38
ja luontevampaa. Se myös rytmittää kysymystenasettelua ja kysymyksiin vastaamista ke-
vyemmäksi ja miellyttävämmäksi.
Luotettavuutta parantavia tekijöitä on useita. Yhdenvertaisuus haastattelulomakkeiden ky-
symysten ja niihin vastaamiseen annetun ajan suhteen lisäävät tutkimuksen luotettavuutta.
Tutkimusjoukolla oli kolme viikkoa aikaa vastata haastattelulomakkeen kysymyksiin ja
palauttaa ne heidän päävalmentajalle. Kyselylomake on ollut paras vaihtoehto tähän tutki-
mukseen, sillä haastattelulomake on muodoltaan kaikille sama ja samalla tavalla loogisesti
etenevä. Siten tutkijoina emme ole voineet vaikuttaa millään tavalla vastauksiin tai niihin
vastaamiseen. Jokaisella tutkimusjoukon jäsenellä on ollut aikaa ja tilaa vastata haluamal-
laan tavalla haastattelulomakkeeseen. Kyselylomake sulkee pois sen, etteivät esimerkiksi
tutkijoiden läsnäolo, äänenpainot, tarkentavat kysymykset tai tauot kysymysten välissä
pääse vaikuttamaan vastauksiin. (Valli 2001, 100–101.)
Eettisyyden ja moraalisen oikeaoppisuuden suhteen tutkimuksessa on kiinnitetty huomiota
tutkimusjoukon yksityisyydensuojan varjeluun ja eettisten periaatteiden mukaiseen toimin-
taan vastuullisella tavalla. Kent (2000, 61) määrittelee eettisten periaatteiden mukaisesti
tehdyn tutkimuksen olevan toteutettu eettisellä ja vastuullisella tavalla. Tällainen tutkimus
kohtelee tutkittavia oikeudenmukaisesti ja tähtää tieteellisiin päämääriin sekä johtaa pa-
rempaan ymmärrykseen ja sosiaalisesti tärkeisiin katsauksiin tutkittavasta aiheesta. Tuomi
& Sarajärvi (2002, 125) toteavat, että tutkimusetiikkaan liittyy useita huomioitavia seikko-
ja. Niihin kytkeytyy moraalisia valintoja, jotka liittyvät tutkimuksen informointiin, aineis-
ton keräämiseen ja analyysissä käytettävien menetelmien luotettavuuteen sekä anonymi-
teettiongelmiin. Tutkimuksen taustalla vallitsee aina tiedekäsitys ja tutkimusten metodisten
valintojen arvosidonnaisuus. Näistä syistä olemme kiinnittäneet erityistä huomiota eetti-
seen pohdintaan ja tarkasteluun sekä sen pohjalta tehtyihin moraalis-eettisiin päätöksiin.
Eettisyyden kannalta keskeinen valinta oli vastuullisesti toimiminen alaikäisen tutkimus-
joukon suhteen. Eli jo ennen aineistonkeruuta tiedotimme joukkueen päävalmentajan kaut-
ta sähköpostitse pelaajien vanhemmille tutkimuksesta ja sen tarkoituksesta sekä kartoitim-
me heidän kiinnostustaan ja halukkuuttaan antaa alaikäisten nuorten osallistua tähän tutki-
mukseen. Virallinen tutkimuslupa anottiin pelaajien vanhemmilta tutkimuslupa-
anomuksella eettisten periaatteiden mukaisesti allekirjoitusten ja suostumuksen kanssa.
![Page 43: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/43.jpg)
39
5 Tutkimustulokset
Lasten ja nuorten Nuori Suomi ry:n tekemän Liikuntatutkimus 2009-2010 mukaan (2010,
6) 3-18-vuotiaista 92 % vastaajista harrastaa liikuntaa, (n=5505). Yli 40 prosenttia lapsista
ja nuorista harrastaa liikuntaa urheiluseuroissa. Kaikista 3-18-vuotiaista lapsista ja nuorista
43 % on kertonut harrastavansa liikuntaa urheiluseurassa. Tämän vuoksi on tärkeää saada
tutkittua tietoa liikunnan harrastajilta itseltään ja heitä kiinnostavasta aihepiiristä. Urheilu-
seuratasolta tutkimuksessamme päädyttiin tutkimaan joukkueurheilijoita. Tämän myötä on
mahdollista perehtyä tarkemmin urheilun sosiaaliseen ulottuvuuteen ja sille annettuihin
merkityksiin. Joukkueurheilua käsittävän tutkimuksen ohella käsitellään ja verrataan saatu-
ja tutkimustuloksia aiemmin lasten ja nuorten liikunnasta tehtyihin tutkimuksiin. Joukku-
eurheilijoiden urheilulle antamia merkityksiä ja näkökulmia tuodaan esille sanatarkasti
heidän vastauksistaan suorien lainausten muodossa.
Tutkimustulokset muodostuvat tutkimusjoukolle teetettyjen haastattelulomakkeiden vasta-
usten pohjalta. Haastattelulomakkeet laadittiin mahdollisimman ymmärrettävään ja selke-
ään muotoon. Haastattelulomake on tähän tutkimukseen sopivin vaihtoehto. Valli (2001,
31) pohtii, että kyselylomaketutkimuksen hyvä puoli on, ettei tutkija vaikuta läsnäolollaan
tai olemuksellaan vastauksiin. Lisäksi kyselylomakkeessa on mahdollista esittää runsaasti
kysymyksiä.
Haastattelulomake koostuu 17:sta kysymyksestä, joista kysymystä 17 ei huomioida ollen-
kaan tuloksissa, sillä se on tutkimuksen kannalta merkityksetön kysymys, eikä se syvennä
tietoutta tai anna tutkimustuloksia tutkimusjoukolta saadusta informaatiosta. Tutkimukseen
vastasi 17 joukkueurheilijaa. He vastasivat pääsääntöisesti kaikkiin kysymyksiin peruste-
luineen, mutta muutamia poikkeuksiakin löytyi. Nämä poikkeukset on ilmoitettu kunkin
kysymyksen kohdalla. Lähtökohtaisesti otanta on siis 17 vastausta kutakin kysymystä koh-
ti. Mikäli joku tai jotkut tutkittavista eivät ole vastanneet johonkin kysymykseen, niin se
ilmoitetaan sen kysymyksen kohdalla erikseen.
Seuraavaksi perehdytään kuhunkin tutkimuskysymykseen omassa alaluvussaan. Ensim-
mäiseen tutkimuskysymykseen vastaavat haastattelulomakkeen kysymykset 1, 2 ja 16.
Tutkimuskysymykseen 2 vastaavat haastattelulomakkeen kysymykset 3, 4, 5 ja 13. Tutki-
muskysymykseen 3 vastauksia saadaan haastattelulomakkeen kysymyksistä 6, 8, 9, 12, 14
![Page 44: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/44.jpg)
40
ja 15. Puolestaan tutkimuskysymykseen 4 vastaavat haastattelulomakkeen kysymykset 7,
10 ja 11. Haastattelulomake (LIITE 2) löytyy erillisenä tutkielman liiteosiosta.
5.1 Joukkueurheilun harrastuneisuuden tarkastelua
Tässä kappaleessa tarkastellaan ja pohditaan joukkueurheilun harrastamiseen liittyviä teki-
jöitä. Tutkimustuloksista selviää joukkueurheilun kiinnostavuuteen, suosioon ja sen pariin
päätymiseen vaikuttavat tekijät sekä syyt.
Kuvio 1. Pelaajien harrastuneisuus vuosina.
Kuviossa yksi näkyy tutkimusjoukon harrastuneisuus joukkueurheilussa. Yksi tutkittava on
harrastanut joukkueurheilua 4–7 vuotta. Tutkittavista kahdeksan 17:sta on harrastanut
joukkueurheilua 8–10 vuotta. Tutkittavista yli 10 vuotta joukkueurheilua harrastaneita on
kahdeksan. Tutkimusjoukon kokemuksesta ja tutkimuksen aihealueeseen liittyvästä tietä-
myksestä kertoo hyvin se, että 16 yksilöä 17:sta on harrastanut joukkueurheilua 8 vuotta tai
enemmän.
4-7 v 8-10 v >10 v
0
1
2
3
4
5
6
7
8
9
Harrastuneisuus vuosina
4-7 v 8-10 v >10 v
![Page 45: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/45.jpg)
41
Taulukko 1. Joukkueurheiluun päätyminen.
perhe
ja
suku
kaverit
ja ys-
tävät
kiinnostus
ja oma
halu
ohjatut harjoi-
tukset, yhtei-
söllisyys
pelaaminen
pienestä asti
pelaaja 1 x x
pelaaja 2 x
pelaaja 3 x
pelaaja 4 x x
pelaaja 5 x
pelaaja 6 x x
pelaaja 7 x
pelaaja 8 x x
pelaaja 9 x
pelaaja 10 x
pelaaja 11 x
pelaaja 12 x x
pelaaja 13 x
pelaaja 14 x
pelaaja 15 x
pelaaja 16 x x
pelaaja 17 x
![Page 46: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/46.jpg)
42
Joukkueurheilun pariin päätymisen syitä on useita ja tutkittavat vastaavat kysymykseen
hyvin vaihtelevasti. Taulukko yksi on tehty tutkimusjoukon antamien avointen vastausten
pohjalta. Tutkittavat kertoivat joukkueurheiluun pariin päätymisestä vapaasti ja omasanai-
sesti. Pelaajat antoivat joukkueurheiluun päätymiselle yhden tai useamman syyn. Vastaus-
ten jaottelu tehtiin taulukkomuotoisesti viiteen eri kategoriaan, jotka näkyvät taulukossa
yksi.
Viidestä kategoriasta eniten painoarvoa saivat kaverit ja ystävät sekä pienestä asti pelaami-
nen, sillä molemmat kategoriat saavat kuusi mainintaa, miksi joukkueurheilun pariin pää-
dytään. Näyttää siis sille, että kavereiden ja ystävien merkitys on hyvin keskeinen tekijä
joukkueurheilussa. Pienestä asti pelaaminen on myös hyvin tärkeä tekijä sille, miten jouk-
kueurheiluun on päädytty. Pienenä aloitettu joukkueurheilutoiminta koetaan hyvin luonnol-
liseksi tavaksi sille, miten joukkueurheiluun on päädytty. Avoimista kysymyksistä selvisi,
että moni pelaaja on aloittanut joukkueurheilun jo ”pienenä” tai ”lapsena”. Tämän asian
tarkka määrittely ikävuosina on siis mahdotonta, mutta oletettavasti suuorin osa on aloitta-
nut joukkueurheilemisen jo ennen kouluikää. Tämän voi päätellä siitä, että useat pelaajat
kertoivat harrastaneensa joukkueurheilua noin kymmenen vuotta tai pidempäänkin.
Ainoastaan kaksi tutkittavaa kokee joukkueurheilun pariin päätymisen kannalta merkityk-
selliseksi yhteisöllisyyden ja ohjatut harjoitukset. Toisaalta nämä kaksi tutkittavaa mainit-
sevat, että kaverit ja ystävät ovat tärkeitä tekijöitä joukkueurheiluun päätymiselle.
Tutkimustuloksista selviää, että viiden pelaajan mielestä kiinnostus ja oma halu joukku-
eurheilua kohtaan vaikuttaa lajin pariin päätymiseen. Kolme pelaajaa viidestä mainitsevat
ainoastaan kiinnostuksen ja oman halun ensiarvoisen tärkeäksi joukkueurheilun päätymi-
sen kannalta. Kaksi viidestä pelaajasta on maininnut kiinnostuksen ja oman halun ohella
toisenkin syyn joukkueurheiluun päätymiselle. Toinen pelaajista mainitsi kaverit ja ystävät,
toinen puolestaan perheen ja suvun. Joukkueurheilussa, niin kuin monella muullakin elä-
män osa-alueella, kiinnostus ja oma halu ovat keskeisessä roolissa toiminnan kannalta.
Pohjimmiltaan kiinnostus, oma halu ja tästä syntynyt innostus ja motivaatio ohjaavat ihmi-
siä harrastusten ja omien kiinnostusten kohteiden pariin.
Tutkimustuloksissa tulee selville, että neljän pelaajan aspektista perheen ja suvun merkitys
on huomattava, kun pohditaan syitä joukkueurheiluun päätymiselle. Tutkimustuloksista
käy ilmi, että kuudella vastaajalla joukkueurheiluun päätymisen tärkeäksi syyksi on nostet-
tu joukkueurheilun aloittaminen pienestä pitäen. Perheen ja suvun sekä harrastuksen aloit-
![Page 47: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/47.jpg)
43
taminen pienestä pitäen eivät korreloi mitenkään keskenään, sillä yksikään pelaajista ei
mainitse vastauksissa molempia syitä. Pienestä pitäen aloittaminen ja kavereiden ja ystävi-
en merkitys joukkueurheiluun päätymiselle käy ilmi kahden pelaajan vastauksesta. Näiden
asioiden välillä on hieman yhteyttä. Tämä sinänsä on melko yllättävä tutkimustulos, sillä
näiden asioiden välinen yhteys jää heikoksi.
Valtion liikuntaneuvoston julkaisussa (2015) lasten ja nuorten liikuntaan sosiaalistumiseen
vaikuttavat etenkin perhe ja vanhemmat. Murrosiässä vanhempien vaikutus vähenee, mutta
kaverien ja vertaisten vaikutus nuorten liikuntakäyttäytymiseen kasvaa. Sosiaalisen mallin-
tamisen teorian mukaan käyttäytymistä mallinnetaan niiden ihmisten mukaan, joiden kans-
sa vietetään paljon aikaa. Vanhemmat voivat tarjota monenlaista tukea lapsen tai nuoren
liikuntaharrastukseen. On todettu, että vanhempien aktiivisella urheilutaustalla, kannustuk-
sella ja tuella on merkittävä vaikutus nuorten liikunta-aktiivisuuteen. Liikunta-
aktiivisuuteen voi vaikuttaa myös kaverit ja vertaiset. Liikunta-aktiivisuuteen on myöntei-
sesti yhteydessä se, että kaverit harrastavat liikuntaa ja he tukevat liikkumista. Kavereiden
liikkuminen rohkaisee nuorta liikkumaan, mutta myös kavereiden passiivisuus voi näkyä
nuoren vähäisenä liikkumisena. (Palomäki, Huotari & Kokko 2015, 66.) Tutkimustulok-
semme ovat samoilla linjoilla valtion liikuntaneuvoston tutkimuksen kanssa, sillä jopa
kymmenessä vastauksessa merkittäväksi tekijäksi joukkueurheiluun sosiaalistumisen kan-
nalta pidetään joko perhettä ja sukua tai kavereita ja ystäviä.
Nuorten vapaa-aikatutkimuksessa (2013) todetaan, että liikunnalla on useita eri ulottu-
vuuksia. Liikunta on hauskanpitoa, kehittävä harrastus, kansalaistoimintaa ja ennaltaehkäi-
sevää kansanterveystyötä. Liikunnan harrastamisen syitä 10–29-vuotialla ovat halu pysyä
terveenä (85 %) ja halu olla hyvässä kunnossa (76 %) sekä liikunnan tuottama ilo (73 %).
Tärkeäksi koetaan myös se, että liikunnan parissa voi viettää aikaa ystävien kanssa (57 %).
Näyttäisi sille, että kyse on elämäntavallisista valinnoista, jotka pohjautuvat tietoisuuteen
liikunnan hyvinvointia ja terveyttä tukevista ja lisäävistä vaikutuksista. Myös yhdessäolo
koetaan tärkeäksi tekijäksi liikunnan harrastamisessa. (Myllyniemi & Berg 2013, 72–73.)
Liikunnan useat ulottuvuudet sekä näkökulma kaverien ja ystävien merkityksen osalta nou-
see samalla tavoin esille joukkueurheilun pariin päätymistä käsittelevän kysymyksen tut-
kimustuloksista. Toisaalta liikunnan harrastamisen syyt yhdistyvät hyvin pitkälti myös
tutkimustuloksiin haastattelulomakkeen joukkueurheiluin aloittamista koskevan kysymyk-
sen osalta..
![Page 48: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/48.jpg)
44
On hienoa nähdä, että jo näin nuoret joukkueurheilijat analysoivat vastauksissaan kiinnos-
tuksen, oman halun ja motivaation merkityksellisyyttä joukkueurheilutoiminnan kannalta.
Päätyminen joukkueurheilutoimintaan määrittyy tutkimustuloksien perusteella kavereiden
ja ystävien tai perheen ja suvun kautta. Nämä syyt mainitaan vastauksissa erikseen yhteen-
sä kymmenen kertaa. Yhdessäkään vastauksessa ei ilmene samanaikaisesti molempia syitä.
Kuvio 2. Suosituksia joukkueurheilun aloittamiseen.
Joukkueurheilun aloittamista ja sen suosittelemista koskevassa kysymyksessä tutkimusjou-
kon 17:sta jäsenestä kaikki vastasivat kyseiseen haastattelulomakkeen kysymykseen. Näis-
tä seitsemästätoista vastauksesta muodostuu neljä kategoriaa, joihin on lajiteltuna tutkitta-
vien antamat vastaukset. Neljästä kategoriasta muodostuu havainnollistava taulukko. Tau-
lukossa näkyvät pelaajien antamat vastaukset. Joukkueurheilun aloittamista koskevassa
kysymyksessä eniten mainittu tekijä on kaverit, mikä on mainittu 13 kertaa. Tämä tutki-
mustulos on selvästi poikkeava valtion liikuntaneuvoston tutkimukseen nähden, sillä siinä
uusien kavereiden saamisen tärkeys vähenee pojilla 63 prosentista 35 prosenttiin viidennel-
tä luokalta yhdeksännelle luokalle siirryttäessä. (Palomäki et al., 2015, 68–69.) Tämän
joukkueurheilututkimuksen perusteella voidaan verrata yhdeksäsluokkalaisten kanssa sa-
maan ikäryhmään kuuluvien henkilöiden vastauksia samasta aihepiiristä. Joukkueurheilus-
sa 13 pelaajaa 17:sta suosittelee joukkueurheilun aloittamista, koska siellä ollaan kaverei-
den kanssa ja saadaan uusia kavereita.
Kaverit (13)
Kuntotekijät (8)
Mukavaa, hauskaa, kivaa (7)
Yhdessä tekeminen ja sosiaalisten
taitojen kehittyminen (7)
![Page 49: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/49.jpg)
45
Kuviossa kaksi näkyvät tämän lisäksi mainitut muut tekijät eli yhdessä tekeminen ja sosi-
aalisten taitojen kehittyminen sekä ”mukavaa, hauskaa ja kivaa”. Yhdessä tekeminen ja
sosiaalisten taitojen oppiminen sekä mukavaa, hauskaa, kivaa ovat kumpikin mainittuna
seitsemän kertaa, kun pohditaan miksi on suositeltavaa aloittaa joukkueurheileminen. Lii-
kuntaneuvoston tutkimuksessa (2015) on selvitetty kavereiden tärkeyttä liikunnan harras-
tamiselle. Poikien otannan osuus luokkatasosta riippuen on välillä (n=1293-1308) ja tyttö-
jen osuus on puolestaan (n=1411-1420). Tutkimuksessa on tutkittu viides-, seitsemäs- ja
yhdeksäsluokkalaisten lasten ja nuorten liikuntaulottuvuuksia. Tutkimus on monitieteinen
ja se kattaa koululiikuntaa, liikkumisympäristöjä ja seuratoimintaa sekä vanhempien mer-
kitystä lasten liikkumisen kannalta. Kaikilla tutkimuksen luokkatasoilla yli 60 prosenttia
lapsista ja nuorista pitävät yhdessä oloa ja yhteistoimintaa kavereiden kanssa oman liikun-
ta- ja urheiluharrastuksen kannalta vähintään melko tärkeänä. Joukkueurheilijoiden tunnus-
tamat tutkimustulokset ovat osittain samansuuntaisia kuin liikuntaneuvoston tutkimustu-
lokset. Yhdessä tekemistä ja sosiaalisten taitojen kehittymistä pidetään joukkueurheilijoi-
den mielestä kohtuullisen tärkeänä. Kuitenkin joukkueurheilijat korostavat, että joukkueur-
heilemisessa merkityksellisintä ja tärkeintä ovat kaverit. Tutkimustuloksemme nostavat siis
kavereiden merkityksen liikuntaneuvoston tutkimusta korkeampaan asemaan ja puolestaan
yhdessä tekeminen ja sosiaalisten taitojen oppiminen ei ole ensisijaisesti niin tärkeää, kuin
liikuntaneuvoston tutkimus antaa ymmärtää. Toki yhdessä tekeminen ja sosiaalisten taito-
jen oppiminen tapahtuu ikään kuin huomaamatta kavereiden kanssa urheiltaessa.
Joukkueurheilun aloittamista suositellaan toiseksi eniten siksi, että se kohentaa kuntoa tai
kehittää muuten fyysisiä kuntotekijöitä. Urheiluun ja liikuntaan liittyvät kuntotekijät koe-
taan tämän tutkimusjoukon kohdalla tärkeäksi syyksi aloittaa joukkueurheilu. Valtion lii-
kuntaneuvoston tutkimustuloksista ilmenee, että kaikkien tutkittavien poikien kohdalla
terveys- ja kuntotekijöiden puolelta nousi esille kolme keskeisintä tekijää. Nämä tekijät
ovat kymmenen prosenttiyksikön sisällä välillä 51–61 %. Kolme keskeisintä tekijää ovat
liikunnan terveellisyys (61 %), hyvän olon saaminen (58 %) ja kunnon kohottaminen (51
%). (Palomäki et al., 2015, 68–69.) Nämä tutkimustulokset ovat yhteneviä joukkueurheilua
koskevien tutkimustulosten kanssa. Tutkimustulosten perusteella tieto liikunnan terveys- ja
hyvinvointitekijöiden merkityksistä syvenee ja vahvistuu entisestään. Yhdessä vastaukses-
sa joukkueurheilun aloittamisen suosittelemista ei ole suoranaisesti liitetty edellä mainit-
tuihin kategorioihin, vaan tutkittava linjaa napakasti joukkueurheilusta:
”Se ei ole vain urheilua, vaan paljon muutakin.”
![Page 50: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/50.jpg)
46
”Miksi suosittelisit joukkueurheilun aloittamista?” Tämän tutkimusjoukon kohdalla sosiaa-
lisen ja yhteisöllisen näkökulman tärkeys korostui huomattavasti vastauksissa, sillä jopa 13
tutkittavaa suosittelisi joukkueurheilun aloittamista kavereiden ja kaverisuhteiden vuoksi.
Kaverit ja joukkueurheilun sosiaalinen puoli ovat selkeästi keskeinen tekijä joukkueurhei-
lussa ja toisaalta joukkueurheilun pariin voidaan päätyä myös kavereiden kautta. Toki
joukkueurheilun kautta saadaan uusia tuttavuuksia ja lopulta kavereita. Parhaimmillaan
joukkueurheilun kautta voidaan kasvaa ja kehittyä läpi elämän kestäviin ihmis- ja ystä-
vyyssuhteisiin.
Valtion liikuntaneuvoston tutkimuksessa on tutkittu liikunnan merkityksiä viides-, seitse-
mäs- ja yhdeksäsluokkaisten tyttöjen ja poikien kohdalla. Tutkimuksen otanta vaihtelee
sukupuolesta ja luokkatasosta riippuen (n=2675-2728). Kosken mukaan (2015, 30) liikun-
nan merkityksistä tärkeimmiksi koettiin poikien kohdalla kaikissa ikäluokissa liikunnan ilo
(58 %) ja onnistumisen elämykset (55 %). Tutkimuksessa tutkittiin täsmälleen samaa ikä-
luokkaa kuin tässä joukkueurheilua koskevassa tutkimuksessa tutkitaan. Näistä tutkimustu-
loksista liikunnan kannalta merkityksellisin asia on liikunnan ilo. Joukkueurheilua koske-
vissa tutkimustuloksissa annetaan myös arvoa liikunnan ilolle. Joukkueurheilu koetaan
hauskaksi, mukavaksi ja kivaksi.
Vastauksista on havaittavissa se, että mielihyvä- ja hyvinvointitekijät yhdistettynä yhteisöl-
lisyyteen koetaan melko tärkeiksi joukkueurheilussa. Tutkittavista seitsemän suosittelee
joukkueurheilun aloittamista, koska se on hauskaa, mukavaa ja kivaa sekä joukkueurhei-
lussa toimitaan yhdessä ja sosiaaliset taidot kehittyvät. Tämän kysymyksen pohjalta saa-
duista vastauksista on nähtävissä joukkueurheilussa kehittyvinä tekijöinä sosiaaliset tekijät
ja kaverisuhteet sekä urheilulliset ja sosiaaliset intressit. Joukkueurheilun kautta päädytään
väistämättä urheilullisiin ja sosiaalisiin tapahtumiin. Tämän kautta kehittyvät sosiaaliset ja
urheilulliset taidot. Joukkueurheilusta saatavaa sosiaalista pääomaa ja sosiaalista sekä ur-
heilullista antia kuvataan sanatarkasti ja hyvin osuvasti erään tutkittavan vastauksessa:
”Suosittelisin joukkueurheilun aloittamista siksi, koska uudesta joukkueesta saa nopeasti
uusia kavereita ja joukkueesta tulee kuin toinen perhe, jonku kanssa jaetaan niin onnistu-
miset, kuin epäonnistumisetkin, eikä vastoinkäymisten kanssa tarvitse olla yksin.”
![Page 51: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/51.jpg)
47
5.2 Joukkueurheilun merkitykset sosiaalisten taitojen kehittymiselle
Joukkueurheilun merkityksiin sosiaalisten taitojen kehittymisen kannalta haettiin vastauk-
sia haastattelulomakkeen kysymysten kolme, neljä, viisi ja 13 osalta. Näiden kysymyksien
pohjalta saadaan tutkimustuloksia joukkueurheilun vaikutuksista ja merkityksistä suhteessa
sosiaalisiin taitoihin.
Yksi tutkittavista kuvaa joukkueurheilusta opittua mentaliteettia seuraavasti:
”että joukkueena hävitään, joukkueena voitetaan ja pitää puhaltaa yhteen hiileen”
Näihin sanoihin kiteytyy paljon joukkueurheilun ydintä, sitä mistä joukkueurheilussa on
kysymys ja mitä joukkueurheilusta opitaan. Tämä ilmentää joukkueurheilun sosiaalista ja
yhteisöllistä näkökulmaa sekä kulttuurista mentaliteettia.
Kuvio 3. Joukkueurheilusta opittua.
Kuviossa 3 näkyy tutkimustulokset siitä, että mitä tutkimusjoukko on oppinut joukkueur-
heilusta. Kuvio 3 muotoutuu tutkittavien avointen vastausten perusteella. Vastauksista
nousee neljä kategoriaa, jotka ovat yhteistyö, joukkuehenki, sosiaaliset taidot ja urheilulli-
suus. Kategorioista yksi on selvästi ylitse muiden, sillä 17:sta vastaajasta jopa 12 on sitä
mieltä, että joukkueurheilusta saatu tärkein oppi on yhteistyö. Pelaajista viisi on nostanut
esille näkökulman joukkuehengestä ja sen oppimisesta joukkueurheilussa. Kahdessa muus-
sa kategoriassa ovat sosiaaliset taidot ja urheilullisuus. Sosiaalisten taitojen oppimista
Yhteistyö (12) 54 %
Joukkuehenki (5) 23 %
Sosiaaliset taidot (3)
14 %
Urheilullisuus (2) 9 %
![Page 52: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/52.jpg)
48
joukkueurheilussa tapahtuu kolmen pelaajan mielestä. Kaksi vastausta korosti urheilullisia
oppeja joukkueurheilutoiminnassa.
Tutkimusjoukon vastauksien pohjalta joukkueurheilun tärkeintä antia on yhteistyö. Se
muodostuu vastauksien pääkäsitteeksi. Tämä käsite itsessään ei ole yksioikoinen, sillä yh-
teistyö nivoutuu yhteen joukkuehengen, sosiaalisten taitojen ja urheilullisuuden kehittymi-
sen ja oppimisen kanssa. Pohjimmiltaan joukkueurheiluun liittyvä urheilullisuus jo itses-
sään on yhteistyötä kaukalossa ja sen ulkopuolella, siinä missä se liittyy sosiaalisiin tilan-
teisiin ja niissä käytettäviin sosiaalisiin taitoihin. Joukkuehenki luo pohjan sosiaaliselle
osallisuudelle, sosiaaliselle toiminnalle ja sosiaalisten taitojen käyttämiselle sekä kehitty-
miselle. Hyvä joukkuehenki mahdollistaa joukkueen jäsenten välistä yhteistyötä ja yhteis-
työ puolestaan parantaa sekä nostaa joukkuehenkeä. Sanonta kaikki vaikuttaa kaikkeen
pätee myös joukkueurheilussa tapahtuviin oppimisprosesseihin. Seuraavissa vastauksissa
kuvataan joukkueurheilua ja mitä kyseiset yksilöt ovat oppineet joukkueurheilusta:
”Olen oppinut ryhmässätoimimistaitoja, kuuntelemaan muiden mielipiteitä sekä hyväksy-
mään muut omina itsenään.”
Toinen vastaajista tiivistää, että on oppinut joukkueurheilusta:
”Sosiaalisia taitoja ja yhdessä toimimisen tärkeyden.”
Tutkimusjoukon vastausten pohjalta muodostuneiden kategorioiden yhteenkuuluvuutta ja
keskinäistä korrelaatiota voi myös kuvata seuraavalla kaaviolla:
Yhteistyö
Joukkuehenki Sosiaaliset
taidot
Urheilullisuus
Kaavio 1. Yhteistyötaidot joukkueurheilussa
![Page 53: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/53.jpg)
49
Tutkittavilta kysyttiin joukkueurheilussa tarvittavia sosiaalisia perustaitoja. Pelaajat vasta-
sivat aihe-alueeseen sen pohjalta, mitkä sosiaaliset perustaidot he kokevat tarpeelliseksi
joukkueen jokapäiväisessä toiminnassa. Kyselylomakkeessa on osittain määritelty sosiaali-
sia perustaitoja, jotta vastaaminen selkiytyi. Pelaajien omalle pohdinnalle ja omille ajatuk-
sille jätettiin tilaa ja kysymys on muodoltaan avoin. Kaikki 17 pelaajaa vastasivat aihealu-
een kysymykseen ja osa pelaajista kertoo sosiaalisista perustaidoista omasanaisesti.
Sosiaalisista perustaidoista pelaajat nostivat esille seitsemän sosiaalista perustaitoa, joita
ovat kuunteleminen, keskusteleminen, kysymysten esittäminen, avun pyytäminen, kiittä-
minen ja kannustaminen sekä kohteliaisuudet, ohjeiden noudattaminen ja taito olla toisten
seurassa. Taulukossa viisi sosiaalisia perustaitoja on luokiteltu pelaajien mainitsemien so-
siaalisten perustaitojen pohjalta.
Kuvio 4. Joukkueen toiminnassa tarvittavat sosiaaliset perustaidot.
Sosiaalisista perustaidoista nousee esille kaksi keskeisintä sosiaalista taitoa. Nämä ovat
ohjeiden noudattaminen ja taito olla toisten seurassa. Molemmat näistä sosiaalisista perus-
0
2
4
6
8
10
12
![Page 54: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/54.jpg)
50
taidoista mainitaan kymmenen pelaajan vastauksissa. Heti näiden jälkeen on nimetty kaksi
sosiaalista perustaitoa, jotka ovat kuunteleminen ja keskusteleminen. Ne molemmat on
mainittu yhdeksän kertaa. Kyseiset sosiaaliset perustaidot ovat luonnollisesti kiinteästi yh-
teydessä taitoon olla toisten seurassa. Toki myös ohjeiden noudattaminen pohjautuu kuun-
telemiseen ja keskusteluun yhteisistä pelisäännöistä ja joukkueen toimintakulttuurista.
Sosiaalisista perustaidoista avun pyytäminen näyttäytyy kahdeksassa vastauksessa. Jouk-
kueen jäseniltä siis odotetaan ja saadaan apua, tukea ja turvaa tarvittaessa. Kaksi vähinten
mainittua sosiaalista perustaitoa ovat kysymysten esittäminen sekä kiittäminen, kannusta-
minen ja kohteliaisuudet. Näistä kysymysten esittäminen kerrotaan kuusi kertaa ja kiittä-
misen, kannustamisen ja kohteliaisuuksien tarpeellisuutta on korostettu viidessä vastauk-
sessa.
Nämä käsitteet ja asiat kattavat monipuolisesti sosiaalisia perustaitoja. Näitä tarvitaan
joukkueurheilussa päivittäin erilaisissa sosiaalisissa tilanteissa. Tutkimustuloksena huoma,
että sosiaaliset perustaidot jakautuivat vähäisellä frekvenssillä eli viiden ja kymmenen
maininnan välillä. Tämä merkitsee sitä, että kaikki kyseiset sosiaaliset perustaidot ovat
tärkeitä joukkue toiminnassa ja ryhmätoiminnassa yleensä. Nämä taidot ovat sellaisia, joita
tarvitaan läpi elämän sosiaalisissa tilanteissa ja yhteisöllisessä toiminnassa. Joukkueurhei-
lutoiminta tarjoaa urheilullisten intressien ohella vakaan kasvualustan ja runsaasti mahdol-
lisuuksia sosiaalisten perustaitojen kehittymiselle.
Tutkimusjoukon vastauksista näkyy neljä tärkeintä sosiaalista perustaitoa, jotka ovat ohjei-
den noudattaminen, taito olla toisten seurassa, kuunteleminen ja keskusteleminen. Nämä
koetaan erityisen tärkeiksi tämä joukkueen kohdalla. Yleisemmällä tasolla edellä mainitut
sosiaaliset perustaidot ovat hyvin tärkeä perusta yhteistyölle ja ryhmässä toimimiselle. Näi-
tä sosiaalisia perustaitoja tarvitaan koulu-, työ-, harrastus- ja perhe-elämässä.
Tutkimuksessa keskitytään myös siihen, miten ja millä tavalla sosiaaliset taidot kehittyvät
joukkueurheilutoiminnassa. Tähän aiheeseen vastasi 16 pelaajaa seitsemästätoista. Vasta-
uksissa analysoidaan sosiaalisten taitojen kehittymistä vapaasti kokemuksiin perustuen.
Kysymys on muodoltaan avoin ja siten saadut vastaukset ovat moninaisia. Vastauksista
löytyy punainen lanka ja sen myötä muodostuu kolme tekijää, jotka kuvaavat selkeästi
sosiaalisten taitojen kehittymistä joukkueurheilutoiminnassa.
![Page 55: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/55.jpg)
51
Kuvio 5. Sosiaalisten taitojen kehittyminen.
Kuviossa 5 näkyy eriteltynä kolme keskeisintä sosiaalisten taitojen kehittymiseen vaikutta-
vaa tekijää joukkueurheilutoiminnassa. Nämä tekijät ovat keskusteleminen, sosiaalisten
taitojen kehittyminen toiminnan kautta kaikissa yhteisissä tapahtumissa ja yhdessä olemi-
nen. Näitä kolmea keskeistä tekijää on mainittu vastauksissa välillä 4-7 kertaa. Tutkittavat
kokevat keskustelemisen tärkeimmäksi tekijäksi sosiaalisten taitojen kehittymisen kannal-
ta. Toiseksi tärkeimmäksi koetaan sosiaalisten taitojen kehittyminen toiminnan kautta yh-
teisissä tapahtumissa. Yhdessä oleminen on neljän vastauksen perusteella keskiössä sosiaa-
listen taitojen kehittymiselle joukkueurheilutoiminnassa.
Keskustelemisen merkitystä korostetaan pelaajien vastauksissa jo aiemmin tässä tutkimuk-
sessa. Vastauksissa ensiarvoisen tärkeäksi on nostettu keskusteleminen. Tämän ajatellaan
olevan sijalla yksi sosiaalisten taitojen kehittymisen kannalta joukkueurheilutoiminnassa.
Avointa keskustelua ja keskusteluyhteyttä tarvitaan kaikessa joukkueurheilutoiminnassa.
Keskusteleminen itsessään kehittää ja kasvattaa sosiaalisiin taitoihin ja niiden hyödyntämi-
seen.
Kaikki vastaukset on listattu seuraavasti kuviossa 6 ja huomioitu, kuinka monesti kukin
asia on noussut esille tutkittavien vastauksissa.
Sosiaalisten taitojen kehittyminen joukkueurheilutoiminnassa
Keskusteleminen (7)
Toiminnan kautta kaikissa
yhteisissä tapahtumissa (5)
Yhdessä oleminen (4)
![Page 56: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/56.jpg)
52
Kuvio 6. Ongelmat joukkueen jäsenten välisissä suhteissa.
Pelaajat kertoivat ongelmista joukkueen jäsenten välisissä suhteissa omien joukkueurheilu-
kokemusten pohjalta. Pelaajat kertoivat ongelmista, joita ovat kohdanneet joukkueen jäsen-
ten välisissä suhteissa. Pelaajista 15 vastasi kysymykseen ja siten kahden pelaajan vastaus-
ta ei huomioida tutkimustuloksissa. Joukkueen jäsenten välisistä suhteista ongelmallisim-
miksi seikoiksi koetaan riidat ja erimielisyydet sekä kiusaaminen ja haukkuminen. Nämä
asiat ilmaistaan vastauksissa yhteensä kymmenen kertaa siten, että riidat ja erimielisyydet
mainitaan viisi kertaa. Niin myös kiusaaminen ja haukkuminen mainitaan viidesti.
Pelaajista neljä ei ole kohdannut ongelmia joukkueen jäsenten välisissä suhteissa. Tässä
tutkimuksessa kyseessä on jääkiekkojoukkue ja siten he kokevat jäätapahtumilla olevan
vaikutusta pelaajien välisiin suhteisiin. Kolmessa vastauksessa kerrotaan, että epäonnistu-
miset kaukalossa aiheuttavat ongelmia joukkueen jäsenten välisiin suhteisiin. Samaan hen-
genvetoon mainittakoon, että epäonnistumisiin kaukalossa liitetään usein tsemppaamisen
puute. On ymmärrettävä, että joukkueurheilijat ovat ensisijaisesti sitoutuneita ryhmän toi-
mintaan juuri urheilullisten tavoitteiden vuoksi. Tämä seikka vaikuttaa siis pelaajien väli-
siin suhteisiin hyvässä ja pahassa. Epäonnistumiset kilpailusuorituksessa eli tämän tutki-
musjoukon tilanteessa pelissä näkyvät myös joukkueen jäsenten välisissä suhteissa kauka-
0
0,5
1
1,5
2
2,5
3
3,5
4
4,5
5
![Page 57: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/57.jpg)
53
lossa ja sen ulkopuolella. Siten epäonnistumiset voivat tuoda ongelmia mukanaan joukku-
een jäsenten välisiin suhteisiin.
Pelaajista kaksi kokee joukkueen huonon yhteishengen vaikuttavan joukkueen jäsenten
välisiin suhteisiin. Tämän seurauksena pelaajien välillä voi tulla huonot välit. Tämä voi
heijastua kielteisesti joukkueen toiminnassa. Tämän lisäksi ongelmina joukkueen jäsenten
välisissä suhteissa on mainittu yksittäisinä asioina pelaajien välinen kilpailu ja varastami-
nen. Ne ovat jääneet tämän tutkimusjoukon kohdalla vähille maininnoille. Kuitenkin ne
ovat oleellisia seikkoja, jotka vaikuttavat väistämättä joukkueen jäsenten välisiin suhteisiin
ja joukkueen yhteishenkeen. Tämä voi heijastua joukkueen urheilullisissa otteissa ja eripu-
rana pelaajien välillä.
5.3 Joukkuehenkeen ja joukkueen kiinteyteen vaikuttavat tekijät
Kyseisen aihepiirin kysymyksiin vastattiin erittäin aktiivisesti eli kaikki tutkittavista vasta-
sivat tätä aihetta käsitteleviin kysymyksiin. Kaikki tämän aihepiirin kysymykset ovat struk-
turoituja kysymyksiä. Näissä on tarkkaan harkittu kysymyksenasettelu ja kullakin kysy-
myksellä on asteikko, jonka skaala on välillä 1–10. Strukturoidut kysymykset joukkuehen-
gestä ja joukkueen kiinteydestä löytyvät haastattelulomakkeesta (LIITE 2).
Joukkuehenkeä ja joukkueen kiinteyttä koskeviin kysymyksiin saadut vastaukset esitetään
taulukossa 2. Taulukko kuvaa joukkueen toiminnan kannalta keskeisiä tekijöitä, joita ovat
joukkuehenki, joukkueen kiinteys, keskusteleminen joukkueen jäsenten välillä ja sitoutu-
minen joukkueen toimintaan. Taulukosta 2 näkyy tutkittavien vastauksien keskiarvot välil-
lä 1-10. Asteikko on määritelty kyselylomakkeessa niin, että 1=erittäin heikko,
5=kohtalainen ja 10=erinomainen.
![Page 58: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/58.jpg)
54
Taulukko 2. Joukkueen toimintaan vaikuttavat tekijät.
Kysymys Keskiarvo
Kuinka hyväksi koet teidän joukkuehengen? 6,7
Kuinka kiinteäksi koet joukkueesi? 7,0
Kuinka helpoksi koet keskustelemisen kaikkien
joukkueen jäsenten kanssa?
8,4
Kuinka sitoutunut olet kaikkeen joukkueen toi-
mintaan?
8,8
Huonoimman keskiarvon (6,7) on saanut joukkuehenki. Silti joukkueen kiinteys koetaan
paremmaksi (7,0) kuin joukkuehenki. Tämä osoittaa sen, että joukkuehenki ei vaikuta mer-
kittävästi pelaajien välisiin suhteisiin, vaikka joukkuehenki on keskiarvoltaan hieman huo-
nompi verrattuna joukkueen kiinteyteen. Joukkueurheilun kannalta näyttää, että tämän
joukkueen kohdalla joukkuehenki ja joukkueen kiinteys ovat yllättävän alhaisia keskiarvol-
taan, sillä kyseessä on Suomen mittakaavassa ikäkautensa parhaimmistoon kuuluva tavoit-
teellinen kilpajoukkue. Yleisesti joukkueurheilussa korostetaan joukkueen kiinteyttä ja
yhtenäisyyttä sekä yhteen hiileen puhaltamisen ideologiaa. Tähän ajatusmalliin verrattuna
joukkuehenki ja joukkueen kiinteyden merkitykset ovat jääneet tämän joukkueen kohdalla
alijäämäisiksi.
Keskusteleminen kaikkien joukkueen jäsenten kanssa koetaan hyväksi. Keskusteleminen
on saanut kyselyssä keskiarvoksi 8,4. Huomioitavaa on siinä, että vaikka keskusteleminen
koetaan helpoksi joukkueen kaikkien jäsenten välillä, se ei vaikuta suoranaisesti jouk-
kuehenkeen tai joukkueen kiinteyteen, jotka olivat keskiarvoltaan huonommat kuin keskus-
teleminen joukkueen sisällä.
Parhaimman keskiarvon on saanut sitoutuminen joukkueen toimintaan, joka on keskiarvol-
taan 8,8. Joukkueen toimintaan sitoutuminen on kiitettävällä tasolla. Joukkueen toiminnalla
tarkoitetaan kaikkea yhteistä toimintaa, kuten harjoituksia, pelejä, pelimatkoja, turnauksia,
palavereja ja talkoita. Tulokset osoittavat, että jo nuoret joukkueurheilijat ovat hyvin sitou-
tuneita ja päämäärätietoisia kaikessa joukkuetoiminnassa.
![Page 59: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/59.jpg)
55
Keskusteleminen ja sitoutuminen ovat joukkueurheilussa arvostetussa asemassa. Tämä
tutkimusjoukon kohdalla nämä tekijät korostuvat huomattavasti tutkittavien vastauksissa.
Huomiota herättivät joukkuehengelle ja joukkueen kiinteydelle saadut alhaiset keskiarvot.
Toisaalta keskustelemalla ja joukkueen toimintaan sitoutumalla voidaan saada myönteisiä
ja kehittäviä vaikutuksia pelaajien keskinäisiin suhteisiin ja täten joukkuehenki ja joukku-
een kiinteys voivat parantua sitä kautta.
Keskusteleminen on yksi tärkeä osa sosiaalisia taitoja. Keskusteluun pohjautuva vuorovai-
kutus tulee näkyä ryhmätoiminnassa konkreettisesti, jotta ryhmän toiminnassa tapahtuu
kehitystä. Avoin ja ymmärtäväinen keskustelu voi parhaimmillaan johtaa joukkueen toi-
mintakulttuurin myönteisiin muutoksiin. Tämä ryhmän kohdalla näyttää, että toiminnassa
ollaan kiinteästi ja sitoutuneesti mukana, mutta joukkueen toiminnan tarkoituksenmukai-
suuden näkökulmasta ei mennä riittävästi sanoista tekoihin. Ryhmän sisäisen keskustelun
jäädessä pintapuoliseksi se näkyy eittämättä kiitettävästi sitoutuneessakin ryhmässä hei-
kohkona joukkuehenkenä ja melko alhaisena ryhmän kiinteytenä.
Taulukossa 3 esitetään keskiarvot joukkueen toimintaan vaikuttamisen mahdollisuuksista.
Tässä kysymyksessä käytetään samaa asteikkoa välillä 1–10, jossa 1=erittäin heikko,
5=kohtalainen ja 10=erinomainen.
Taulukko 3. Vaikutusmahdollisuudet joukkueen toimintaan.
Kuinka paljon pystyt omasta mielestäsi vaikutta-
maan joukkueen toimintaan?
Keskiarvo
Toiminnallasi ja suorituksillasi? 6,5
Vuorovaikutuksella ja keskustelemalla? 6,9
Joukkueen toimintaan vaikuttaminen on keskiarvoltaan melkein samalla tasolla toiminnan
ja suoritusten kautta kuin vuorovaikutuksen ja keskustelemisen avulla. Keskiarvoltaan vuo-
rovaikutuksen ja keskustelemisen avulla toimintaan voidaan vaikuttaa keskiarvolla 6,9 ja
toiminnan ja suoritusten kautta keskiarvolla 6,5. Joukkueen toimintaan voidaan vaikuttaa
hieman paremmin vuorovaikutuksen ja keskustelun avulla. Parhaat vaikutukset joukkueen
toiminnan kannalta saadaan, kun yhdistetään toiminta ja suoritukset sekä vuorovaikutus ja
![Page 60: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/60.jpg)
56
keskusteleminen johdonmukaiseksi kokonaisuudeksi. Joukkueen toimintaan vaikuttamisen
aspektista näitä tekijöitä ei koeta erityisen oleellisiksi vaikuttamisen muodoiksi.
Lähtökohtaisesti tavoitteellisessa joukkueurheilussa ryhmän toimintaan voidaan vaikuttaa
eniten urheilusuorituksilla niin ryhmä- kuin yksilötasolla. Urheilujoukkueen tarkoituksena
on muodostaa ryhmä urheilemista varten ja siten karkeasti ajatellen ryhmään liitytään ja
sitoudutaan, jotta menestytään urheilujoukkueena. Joukkueurheilussa yksilöllinen menes-
tyminen ja kehittyminen saavutetaan joukkueen kautta. Joukkueen toimintaan vaikuttaa
useat ryhmädynaamiset prosessit, sillä kyseessä on pohjimmiltaan joukkueellinen yksilöitä.
Joukkueen toimintaan ja toimivuuteen vaikuttavat esimerkiksi pelien voittaminen tai hä-
viäminen, harjoitukset, menestyminen, kehittyminen, pelaajien väliset suhteet, valmentaji-
en ja kapteeniston sekä kapteeniston ja muiden pelaajien kommunikaatio sekä näiden teki-
jöiden saumaton yhteistyö. Jokainen pelaaja ja joukkue ovat ainutlaatuinen sekä yksilölli-
nen. Ei siis ole olemassa tietynlaista toimintamallia tai kaava siitä, että miten toimitaan tai
tulisi toimia. Tärkeä periaate joukkueurheilutoiminnassa on yhdenvertaisuuden ajatusmalli.
Tämän ajatuksen pohjalta jokainen joukkueen jäsen on vastuussa toiminnasta itselle ja
muille yhteisen päämäärän saavuttamisen kannalta. Yhdenvertaiseen toimijuuteen liittyy
myös ajatus siitä, että toisia jäseniä arvostetaan ja kunnioitetaan sekä heistä pidetään huol-
ta. Tätä ideologiaa yksi tutkittavista on luonnehtinut seuraavasti:
”...joukkueesta saa nopeasti uusia kavereita ja joukkueesta tulee kuin ”toinen perhe”, jon-
ka kanssa jaetaan niin onnistumiset kuin epäonnistumisetkin...”
Tutkimuksessa perehdytään pelaajien kokemuksiin ja ajatuksiin siitä, että millainen on
huono joukkue. Pelaajat vastasivat kerronnallisesti ja kuvailevasti avoimeen haastattelulo-
makkeen kysymykseen. Ainoastaan yksi pelaaja jätti vastaamatta tähän kysymykseen ja
siten vastauksien määrä on 16.
Kuviossa 7 näkyy, kuinka pelaajat määrittelivät huonon joukkueen ominaispiirteitä. Varsi-
naisia huonon joukkueen ominaispiirteitä kerrotaan olevan kuudessa kategoriassa. Taulu-
kossa näkyy myös seitsemäs kategoria, joka kielii siitä, että neljällä pelaajalla ei ole henki-
lökohtaisia kokemuksia huonosta joukkueesta. Joukkuetaustoista riippuen pelaajat kuvaile-
vat huonoa joukkuetta monipuolisella ja vaihtelevalla tarkastelulla.
![Page 61: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/61.jpg)
57
Kuvio 7. Huonon joukkueen piirteet.
Vastausten perusteella huonoa joukkuetta kuvastaa eniten huono joukkuehenki. Tämä nä-
kökulma on huomioitu jopa yhdeksässä vastauksessa 16:sta. Kysymyksen kuusi perusteella
tutkitaan pelaajien kokemusta heidän joukkuehengestä. Sen perusteella joukkuehengen
keskiarvoksi asteikolla 1–10 saatiin 6,7. Taulukossa 10 näkyvä yhdeksään kertaan mainittu
huono joukkuehenki on kiinnostava yhteneväisyys tutkimustuloksissa. Suoranaisia johto-
päätöksiä näiden tutkimustulosten välille ei voi vetää. Tutkimustulokset antavat osittain
sellaisen vaikutelman, että pelaajat ovat kohdanneet ja olleet osana joukkuetta, jossa on
joukkuehenki joko nykyisessä tai aiemmissa joukkueissa. Huonon joukkueen kuvailua
koskeva kysymys oli avoin ja siten vastaukset voivat koskea joko omaa tai toisten pelaaji-
en joukkuetta huonon joukkueen piirteiden osalta.
Huonon joukkuehengen ohella tutkittavat kuvaavat huonoa joukkuetta sellaiseksi, jossa
kiusataan, syrjitään ja haukutaan. Lisäksi huono joukkue ei ole yhtenäinen ja siellä vallit-
see luottamuksen, kunnioituksen ja välittämisen puute joukkueen jäsenten välillä. Nämä
tekijät mainittiin kaikki viiteen kertaan.
Näiden tekijöiden ohella mainittiin myös huono käyttäytyminen ja huonot pelisuoritukset.
Kumpikin tekijä ilmentää huonoa joukkuetta kahteen kertaan tutkittavien vastauksissa.
0 1 2 3 4 5 6 7 8 9
Huono joukkuehenki
Kiusaaminen, syrjintä ja haukkuminen
Ei yhtenäinen
Luottamuksen, kunnioituksen ja välittämisen puute
Ei henkilökohtaisia kokemuksia
Huono käyttäytyminen
Huonot pelisuoritukset
![Page 62: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/62.jpg)
58
Tämän tutkimusjoukon kohdalla huonoilla pelisuorituksilla ei ole merkittävää yhteyttä
siihen, millainen on huono joukkue.
Pelaajat kuvaavat huonoa joukkuetta useasta eri näkökulmasta ja tunnistavat tarkasti, mil-
lainen on huono joukkue. Vastauksissa kuvataan huonoa joukkuetta seuraavasti:
”Huono joukkue on sellainen, joka ei ole yhtenäinen, osa jäsenistä jää ns. ulkopuolisiksi
tai jopa kiusatuksi, eikä joukkueesta saada näin ulosmitattua kaikkea.”
sekä
”Semmoinen, jossa on huono joukkuehenki, pelaajat eivät ole sitoutuneita ja välinpitämät-
tömyys omaa joukkuetta kohtaan. En ole ollut huonossa joukkueessa.”
5.4 Joukkueen sosiaalinen rakenne ja pelaajien rooli joukkueessa
Tämä kappale käsittelee, pohtii ja perehtyy tutkimusjoukkoon syvällisemmin. Tarkastelus-
sa on siis joukkue ja sen sosiaalinen rakenne. Lisäksi tutkittavien vastausten pohjalta keski-
tytään yksilötasolla pelaajien rooliin joukkueessa sekä joukkueen toiminnan kannalta eri-
laisissa tilanteissa.
Kuvio 8. Koettu rooli joukkueen jäsenenä.
0
1
2
3
4
5
6
7
8
Outsider Vakio-osallistuja Insider Leader
Outsider Vakio-osallistuja Insider Leader
![Page 63: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/63.jpg)
59
Kuviossa 8 on esitetty tutkittavien henkilökohtainen koettu rooli joukkueen jäsenenä. Vas-
tausvaihtoehdot on jaettu neljään eri kategoriaan, jotka ovat outsider, vakio-osallistuja,
insider ja leader. Kukaan tutkittavista ei koe olevansa ulkopuolinen joukkueessa ja vasta-
uksissa ei ilmennyt yhtään outsideria. Eniten vastauksia on kategoriassa insider eli sisäpii-
riläinen, jossa vastauksia on seitsemän 17:sta. Tutkittavista viisi on vastannut omaksi roo-
liksi vakio-osallistuja, jolloin pelaaja osallistuu joukkueen yhteisiin tapahtumiin, on rivi-
mies, eikä erotu massasta. Tutkittavista viisi on määritellyt oman roolin leaderiksi, joka
tarkoittaa, että pelaaja on johtohahmo ja joukkueen ehdotonta eliittiä.
Huomionarvoista joukkueen pelaajien rooleissa on se, että johtohahmoja eli leadereita on
viisi 17:sta tutkittavasta. Joukkueen sisäisten roolien kannalta johtoasemassa olevien pelaa-
jien määrä voi olla haitallinen, jos koetaan, että johtajia joukkueessa on liikaa. Toisaalta
johtohahmot ovat pelaajia, jotka ottavat enemmän vastuuta joukkueen sisällä ja kantavat
joukkuetta eteenpäin niin hyvinä kuin vaikeina hetkinä. Oman roolin tiedostaminen jouk-
kueen toiminnan kannalta on tärkeää. Tässä tapauksessa viideltä johtohahmolta voidaan
olettaa selvää johtamiskykyä joukkueen sisällä erilaisissa tilanteissa joukkueen tapahtumis-
sa.
Tutkimuksessa hyödynnetään joukkueen sosiaalisen rakenteen ja pelaajien roolin kartoi-
tuksen osalta pelaajalähtöistä sosiometrista mittausta. Vastauksissa nimetään tärkeitä yksi-
löitä joukkuetoiminnan kannalta yleisellä tasolla kaukalossa ja sen ulkopuolella sekä tiu-
kassa pelitilanteessa. Pelaajien nimet on muutettu heidän anonymiteettisuojan vuoksi. Kui-
tenkin taulukossa 4 näkyy saman pelaajan saadut maininnat tutkimustuloksissa. Ropon
mukaan (2001, 85) sosiometrialla tutkitaan ryhmässä tapahtuvia sosiaalisia valintoja. So-
siometria viittaa ryhmän sisäiseen kommunikaatioon, ryhmän jäsenten keskinäistä valintaa
tai hylkäämistä tutkiviin menetelmiin. Sosiometriaa voi käyttää ryhmän sisäsisen rakenteen
tai ryhmän jäsenten välisen viestinnän kuvaamiseen. Sosiometrialla voidaan tutkia ryhmän
sisäistä sosiaalista rakennetta.
![Page 64: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/64.jpg)
60
Taulukko 4. Joukkueen sosiaalinen rakenne.
Pelaaja Tärkeät pelaajat
yleisellä tasolla
Tärkeät pelaajat
tiukassa pelitilan-
teessa
Matti 7 mainintaa 0 mainintaa
Janne 11 mainintaa 10 mainintaa
Ville 5 mainintaa 5 mainintaa
Valtteri 2 mainintaa 9 mainintaa
Joonas 7 mainintaa 4 mainintaa
Mika 8 mainintaa 7 mainintaa
Antti 2 mainintaa 7 mainintaa
Jaakko 5 mainintaa 12 mainintaa
Sami 8 mainintaa 0 mainintaa
Jarno 5 mainintaa 1 maininta
Mikko 2 mainintaa 1 maininta
Toni 4 mainintaa 1 maininta
Olli 2 mainintaa 0 mainintaa
Pekka 4 mainintaa 7 mainintaa
Markus 2 mainintaa 1 maininta
Marko 2 mainintaa 4 mainintaa
Eero 0 mainintaa 1 maininta
Niko 0 mainintaa 3 mainintaa
Patrik 0 mainintaa 2 mainintaa
![Page 65: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/65.jpg)
61
Sosiometrisen mittauksen avulla perehdytään ryhmän sisäiseen sosiaaliseen rakenteeseen.
Haastattelulomakkeiden vastauksissa tuli poikkeamia, sillä yhdessä vastauslomakkeessa on
nimetty vain yksi pelaaja, jossa kysyttiin tärkeäitä pelaajia yleisellä tasolla joukkuetoimin-
nan kannalta. Eräässä vastauslomakkeessa on nimetty neljä pelaajaa samaan kysymykseen
viiden sijasta. Yhdessä vastauslomakkeessa ei vastattu mitään kysymyksiin, jotka kartoit-
tavat ryhmän sisäistä rakennetta. Tiukkaa pelitilannetta koskevassa kysymyksessä yhden
vastauslomakkeen kohdalla on huomioitu vain kolmen pelaajan nimet. Samassa kysymyk-
sessä kahdessa vastauslomakkeessa on huomioitu vain neljä pelaajaa.
Taulukossa näkyy, että nimettyjä pelaajia tulee mainituksi laajalla rintamalla ja oikeastaan
joukkueen kaikki pelaajat koetaan sen perusteella ainakin jossain määrin tärkeäksi joko
joukkueen toiminnan kannalta yleisesti tai tiukassa pelitilanteessa. Tutkimukseen vastasi
17 pelaajaa. Sosiometriaa koskevissa kysymyksissä mainitaan yhteensä 19 eri pelaajaa.
Tämä on mahdollista siksi, että kaikki pelaajat eivät palauttaneet haastattelulomaketta täy-
tettynä takaisin. Heillä oli tosin suostumus vanhemmilta/huoltajilta osallistua tutkimuk-
seen.
Toisessa sosiometrisessa kysymyksessä kerrotaan viisi joukkueen toiminnan kannalta tär-
keintä yksilöä kaukalossa ja sen ulkopuolella. He ovat Janne, Mika, Sami, Matti ja Joonas.
Janne nousi 11 nimeämisellä tärkeimmäksi pelaajaksi. Hänet oli nimetty kolme kertaa use-
ammin kuin Mika ja Sami, jotka saivat kumpikin 8 mainintaa. Heti heidän perässään tule-
vat Matti ja Joonas seitsemän kertaa mainittuina. Janne näyttää olevan pelaajien mielestä
joukkueen tärkein keulahahmo joukkueen toiminnan kannalta. Hänellä on siis johtavan ja
yhteishenkeä nostattavan pelaajan ominaisuuksia kaukalossa ja sen ulkopuolella. Nämä
viisi tärkeää pelaajaa johtavat omalla toiminnallaan ja esimerkillään joukkuetta ja antavat
suuntaviivat joukkueen toiminnalle jäällä ja sen ulkopuolisissa tilanteissa.
Mainituista pelaajista viiden tärkeimmän perässä oli tasainen kolmen pelaajan joukko.
Nämä kolme pelaajaa ovat Jarkko, Jaakko ja Ville, joista kaikki saivat viisi mainintaa. Tär-
keiksi pelaajiksi mainitaan pelaajia melko laajalla rintamalla. Tämä ilmentää joukkueen
yhtenäisyyttä ja tiiviyttä tämän ryhmän kohdalla.
Tiukkaa pelitilannetta koskevassa kysymyksessä perehdytään pelaajien nimeämään jouk-
kueen sisäiseen unelmaviisikkoon. Tämän kysymyksen vastausten pohjalta ilmenee
![Page 66: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/66.jpg)
62
enemmän ryhmän tarkoituksen eli pelillisten taitojen ja osaamisen kautta, keneen luotetaan
ja ketkä ovat tärkeimpiä ratkaisijoita tiukoissa pelitilanteissa. Vastausten myötä muodostui
selkeä kärkikolmikko, pelaajat, joita nimettiin eniten. Kyseiset pelaajat ovat Jaakko (12
mainintaa), Janne (10 mainintaa) ja Valtteri (9 mainintaa). Kolmen kärjen jälkeen tulee
toinen kolmikko pelaajia seitsemällä maininnalla kunkin kohdalla. Nämä pelaajat ovat Mi-
ka, Antti ja Pekka. Eli tiukassa pelitilanteessa ratkaisijahahmoissa on valinnanvaraa.
Unelmaviisikon sijaan esille nousi unelmakuusikko, jotka ovat sosiometrian perusteella
joukkueen eliittiä pelitilanteessa tiukan paikan tullen.
Molemmissa kysymyksissä tasaisesti ja korkeasti arvotettu pelaaja on Janne. Hänen
edesottamuksiaan tarvitaan tämän joukkueen toiminnassa kaikilla osa-alueilla. Janne koe-
taan yleispäteväksi keulahahmoksi tässä joukkueessa. Mielenkiintoa herättää Jaakko, koska
hänen merkitys joukkueen toiminnan kannalta kaukalossa ja sen ulkopuolella on kärki-
viisikon häntäpäässä. Kuitenkin tiukassa pelitilanteessa tilanne on päinvastainen, sillä
Jaakko nimettiin selkeäksi paalupaikan pitäjäksi 12 vastauksessa. Jaakko on siis tiukkojen
tilanteiden mestari ja oikea tekijämies urheilusuorituksissa paineen alla.
Tiukkaa tilannetta koskevan kysymyksen kohdalla Valtterin mainintojen määrä nousi toi-
seen sosiometriseen kysymykseen nähden kahdesta maininnasta yhdeksään mainintaan.
Valtteri on siis tiukoissa tilanteissa joukkueen top kolme pelaajia, eikä hän karta vastuunot-
toa vaikeissakaan pelitilanteissa. Mika näyttää olevan tasavahvassa asemassa molempien
kysymysten kohdalla, sillä hän sai yleisellä tasolla joukkuetoiminnan kannalta kahdeksan
mainintaa. Tiukassa pelitilanteessa Mikan tärkeys ilmaistaan seitsemän kertaa.
Erilaisuus ja ihmisten monimuotoisuus on rikkaus. Tämä näkyy sosiometristen kysymysten
vastauksissa. Ihmisillä on luontainen taipumus toimia tyylillään erilaisissa tilanteissa. Jopa
radikaalein poikkeama tutkimustuloksiin tulee pelaajien Sami ja Matti kohdalla. Sami ja
Matti nimetään joukkueen toimintaa koskevassa kysymyksessä jopa kahdeksan ja Matti
puolestaan seitsemän kertaa. Tiukassa pelitilanteessa heitä ei nimetty kertaakaan unelma-
viisikkoon. Siispä Sami ja Matti edustavat edukseen kaukalossa ja sen ulkopuolisissa yh-
teisissä tapahtumissa. Näyttää sille, että Sami ja Matti ovat sosiaalisesti hyvin osaavia ja
kyvykkäitä sekä joukkuehenkeä ja joukkueen yhtenäisyyttä nostattavia ja kehittäviä henki-
löitä. Tämän kaltaiset henkilöt luovat ryhmään omilla sanoillaan ja tekemisillään myöntei-
sen ilmapiirin sekä yhteenkuuluvuuden tunteen. Tämän vuoksi ryhmätoiminnasta tulee
miellyttävää ja mukavaa. Ahon ja Laineen mukaan (2004, 53) yhteenkuuluvuuden dimen-
![Page 67: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/67.jpg)
63
sio on kaikkein tärkein ihmisten välisessä vuorovaikutuksessa. Tähän pohjautuu hyvin
voimakkaasti syvällinen toisiin ihmisiin ja lopulta joukkueeseen tai ryhmään tutustuminen
ja samaistuminen.
Yhteenvetona tutkimustuloksista voi todeta, että molemmista kysymyksistä muotoutuu
selkeä kärki kysymyksenasettelusta riippuen. Molempien sosiometristen mittausten kautta
saatiin kaksi erilaista unelmaviisikkoa kysymysten luonteen mukaan. Joukkueen toimivuu-
den kannalta on hieno asia, että kärkiryhmässä tapahtuu vaihtelua kysymysten välillä. Toi-
saalta myös keskikastissa näkyy jonkin verran vaihtelua eli eri pelaajat näyttävät tärkeyten-
sä tilanteesta riippuen. Toisaalta on hienoa nähdä, että kuinka tarkasti pelaajat tunnistavat
oman ja toistensa roolit pelitilanteessa ja joukkuetoiminnassa yleisemminkin. Ryhmän so-
siaalisissa verkostoissa tapahtuvat ilmiöt näyttävät olevan selkeästi tunnistettavissa tämän
tutkimusjoukon kohdalla.
5.5 Yhteenveto
Yhteenvetona voi todeta, että haastattelulomakkeella saatiin tarkkoja ja yksityiskohtaisia
tutkimustuloksia tämän tutkimusjoukon kohdalla. Siten haastattelulomake näyttäytyy oi-
keana valintana tälle tutkimusjoukolle. Erilaisten kysymysten kautta on saatu pääasiallises-
ti laadukkaita vastauksia ja siten hyvät mahdollisuudet vaihteleville tutkimustuloksille.
Tutkimusjoukko paljastui vastauksien perusteella hyvin osaavaksi ja analyyttiseksi. Tämä
antoi lisäarvoa varsinaisiin tutkimustuloksiin. Tutkittavien vastaukset tulevat suoraan hei-
dän kokemuksista ja käsityksistä. Koemme tärkeäksi tutkimuksen luotettavuuden kannalta,
että emme ole läsnäolollamme vaikuttaneet mitenkään tutkittavien vastauksiin.
Tulokset kuvaavat joukkueen ja yksilön näkökulmasta sosiaalisten taitojen kehittymiseen
vaikuttavia tekijöitä joukkueurheilussa. Tavoitteellisessa urheilujoukkueessa erityisesti
kavereiden merkitys ja sitoutuneisuus korostuvat vastauksissa suhteessa aiempiin tutki-
muksiin. Pelaajat arvioivat tarkasti kokemusten ja käsitysten avulla joukkueurheilussa tar-
vittavia sosiaalisia taitoja sekä myös pelaajien roolia joukkueessa. Tarkempia ja syvälli-
sempiä ajatuksia tutkimustuloksista löytyy pohdinta ja johtopäätökset osiossa.
![Page 68: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/68.jpg)
64
6 Pohdinta ja johtopäätökset
Joukkueurheiluun liittyy laaja kirjo sosiaalisia tilanteita ja vuorovaikutteista yhteistoimin-
nallisuutta. Ryhmätoiminnassa näitä tilanteita on jatkuvasti ja ne luovat mahdollisuuden
sosiaalisten taitojen kehittymiselle. Sosiaalisia taitoja tarvitaan käytännössä kaikissa vuo-
rovaikutustilanteissa. Seuraavaksi pohdimme saatuja tutkimustuloksia joukkueurheilukon-
tekstissa.
Tämän tutkimuksen tutkimustulokset osoittavat, että sosiaalisten taitojen kehittymisen
kannalta yksi tekijä on ylitse muiden. Tutkimustuloksista ilmenee useaan kertaan, että so-
siaalisten taitojen kehittymiseen vaikuttava tärkein tekijä on kaverit, vertaiset ja ystävät.
Kaverit vaikuttavat myös siihen, miksi joukkueurheilun pariin päädytään ja miksi sitä halu-
taan harrastaa. Joukkueurheiluun päädytään usein kavereiden kautta ja joukkueurheilusta
saadaan myös uusia kavereita eli kavereiden sosiaalinen merkitys on äärimmäisen tärkeä.
Juuri tämän tutkimusjoukon kohdalla kavereiden merkitys koetaan todella tärkeäksi. Per-
heellä ja sukulaisilla on taustamuuttujina jonkin verran merkitystä joukkueurheilemiselle.
Perheen merkitys on ymmärrettävästi huomattava, sillä he käyttävät paljon aikaa joukku-
eurheilijan kuljettamiseen, kannustamiseen, varuste- ja ruokahuoltoon. Toki ajallisen sat-
saamisen ohella taloudelliset resurssit määrittävät pitkälti sitä, että onko joukkueurheilemi-
nen ylipäätään mahdollista. Nämä tekijät jäävät vähäiselle huomiolle tutkimustuloksissa.
Ne ihmiset, joiden kanssa vietetään eniten aikaa vaikuttavat liikuntaharrastuksen valintaan.
Joukkueurheilussa tapahtuu sosiaalista mallintamista vertaisten kesken ja siksi kavereiden
merkitys korostuu huomattavasti tässä tutkimuksessa. Tämä on selkeästi poikkeava tulos
liikuntaneuvoston (2015) tutkimustuloksiin nähden, jossa tutkittiin saman ikäisiä henkilöi-
tä. Siinä tutkimuksessa kavereiden saamisen ja heidän kanssaan ajanviettämisen merkitys
koettiin huomattavasti alhaisemmaksi. Tavoitteellisessa joukkueurheilussa ryhmän ja yksi-
löiden merkitys näyttäytyy erittäin tärkeänä ja ryhmä on hyvin kiinteä sekä kaverillinen.
Tutkimustulos tästä asiasta tämän ryhmän kohdalla kertoo, että ryhmän ja kavereiden vai-
kutus sekä siitä muodostuva yhteisöllisyys on hyvin oleellisessa asemassa juuri tämän tut-
kimusjoukon kohdalla. Tämä viittaa korkeaan ryhmän koheesioon ja antaa suurta arvoa
urheilujoukkueelle sekä sen jäsenille. Johtopäätöksenä tästä huomaa, että jokainen jouk-
kue, ryhmä ja yksilö on ainutlaatuinen ja erilainen, eikä ryhmäkohtaiset tutkimustulokset
ole suoraan yleistettävissä toisiin ryhmiin ja yksilöihin. Kuitenkin poikkeavat tutkimustu-
![Page 69: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/69.jpg)
65
lokset ryhmän ja kavereiden merkityksestä kertovat, että omaehtoisen harrastuksen piirissä
ihmissuhteet ovat huomattavan keskeisessä asemassa.
Joukkueurheilijat ilmaisivat itsensä hyvin motivoituneeksi ja sitoutuneeksi joukkueen toi-
mintaan. Joukkueurheilussa käytetään sosiaalisia taitoja, kun toimitaan yhteistyössä kave-
reiden ja ystävien kanssa. Tutkittavat kokevat joukkueen tärkeäksi ja yksi heistä luonnehti
joukkuetta ”toiseksi perheeksi”. Tutkittavat ajattelevat, että joukkueurheilussa koetaan lii-
kunnan iloa ja riemua. Liikunnan ilon ja riemun yhteydessä sosiaaliset taidot kehittyvät
yhteistyön keinoin. Nimenomaan yhteistyö nähdään joukkueurheilun tärkeimmäksi opiksi,
sillä jopa yli 70 % tutkittavista korostaa yhteistyön merkitystä. Johtopäätöksenä on havait-
tavissa, että joukkueurheilussa sosiaalisten taitojen muodostuminen, kehittyminen ja oppi-
minen tapahtuvat yhteistyössä kavereiden kanssa. Joukkueurheilusta opittavat yhteistyö- ja
tiimityöskentelytaidot ovat tärkeää sosiaalista pääomaa tulevaisuutta ajatellen. Näitä taitoja
tarvitaan käytännössä kaikilla elämän osa-alueilla ihmissuhteissa, koulumaailmassa ja työ-
elämässä.
Yhteistyössä opittavien ja kehittyvien sosiaalisten taitojen kirjo näkyy tutkimustuloksissa
laajana. Tutkimustulosten perusteella tietyt taidot ja arvot koettiin erityisen tärkeiksi. Tut-
kittavat ilmaisivat joukkueurheilussa opittavista sosiaalisista taidoista tärkeimmiksi taidon
olla toisten ihmisten seurassa, ohjeiden noudattamisen, kuuntelemisen ja keskustelemisen.
Joukkueurheilijat tunnistavat ja tunnustavat selkeästi neljä keskeistä sosiaalista perustaitoa.
Nämä taidot vaikuttavat perusarvoille, mutta itseasiassa nämä sosiaaliset taidot ovat hyvin
tärkeitä arkielämässä. Joukkueurheilu antaa hyvät edellytykset sosiaaliselle kanssakäymi-
selle ja antaa vankan pohjan sosiaalisten perustaitojen oppimiselle ja käyttämiselle tulevai-
suudessakin.
Tutkimustulokset osoittavat, että liikunnan terveyteen ja hyvinvointiin vaikuttavat tekijät
on arvostettuja ja niitä pidetään yhtenä tärkeänä syynä liikunnan harrastamiselle. Terveys-
ja hyvinvointitekijät tunnistetaan tämän tutkimusjoukon kohdalla ja se myös yhdistyy lii-
kunnasta saatavaan iloon ja riemuun. Terveys- ja hyvinvointitekijät ovat yksi urheilun har-
rastamisen syy, vaikkakin se on luonteeltaan toissijainen tekijä. Joukkueurheilussa kave-
reiden ja joukkueen sekä urheilullisten ja kilpailullisten tavoitteiden merkitys näyttäytyy
tärkeimpänä. Nuorten vapaa-aikatutkimuksessa (2013) yli puolet vastaajista pitävät liikun-
nan iloa ja terveys- ja hyvinvointitekijöitä tärkeänä. Nämä tutkimustulokset osoittavat, että
![Page 70: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/70.jpg)
66
nämä tekijät tiedostetaan ja niitä arvostetaan liikunnan harrastajien keskuudessa. Nämä
tutkimustulokset ovat samoilla linjoilla myös saamiemme tutkimustulosten kanssa.
Joukkueurheilussa kohdataan myös ongelmia ja haasteita pelaajien välisissä suhteissa. Tut-
kimustuloksista selviää, että tämän joukkueen toimintaan kielteisesti vaikuttavia tekijöitä
ovat kiusaaminen, haukkuminen, riidat ja erimielisyydet. Näiden tekijöiden kuvaillaan ole-
van huonon joukkueen tunnuspiirteitä ja vaikuttavan alentavasti joukkuehenkeen. Pelaajien
vastauksien perusteella heidän joukkuehengen keskiarvo on 6,7 asteikolla 1–10. Tämä ei
välttämättä tarkoita sitä, että kyseisessä joukkueessa on huono joukkuehenki. Kuitenkin
sitoutuneelle ja tavoitteelliselle joukkueelle tämä keskiarvo vaikuttaa melko alhaiselle. Eli
tutkimusjoukon pelaajien välisissä suhteissa on parantamisen varaa. Tärkeä tutkimustulos
saatiin pelaajien sitoutumisesta joukkueen toimintaan, sillä sen keskiarvo on 8,8 asteikolla
1–10. Tämä kertoo korkeasta motivaatiosta ja voimakkaasta sitoutumisesta joukkueurhei-
luun. Se luo myös pohjan joukkuehengen kohentumiselle. Yksilöiden vaikutusmahdolli-
suudet ovat vähemmän merkittävät joukkueurheilussa. Johtopäätöksenä tästä voi todeta,
että joukkueurheilijoille joukkue ja sen etu on aina numero yksi.
Pelaajien koetun roolin tunnistaminen ja toisten pelaajien roolin merkitys analysoitiin hy-
vin yksityiskohtaisesti ja tarkasti. Pelaajat tunnistavat yksilöt joukkueen keskeltä. Pelaajien
rooleista tunnistettiin selvästi, että kuka pelaaja on tärkeä yleisesti joukkueen toiminnan
kannalta ja ketkä ovat tärkeitä puolestaan tiukassa pelitilanteessa. Sosiometrisessa mittauk-
sessa esimerkiksi Matti mainittiin yleisellä tasolla tärkeäksi 7 kertaa ja tiukassa pelitilan-
teessa hän ei saanut yhtään mainintaa. Puolestaan Valtteri sai tiukassa pelitilanteessa 9
mainintaa ja yleisellä tasolla hänen tärkeys mainittiin ainoastaan kahdesti. Toisaalta Janne
mainittiin yleisesti tärkeäksi pelaajaksi 11 kertaa ja tiukassa pelitilanteessa hän sai 10 mai-
nintaa. Tämä osoittaa pelaajien analyyttista roolien tunnistamista ja toisaalta kertoo pelaa-
jien erilaisuudesta sekä ainutlaatuisuudesta. Jotkut ovat sosiaalisesti ja yhteishengen kan-
nalta tärkeitä pelaajia, kun taas toiset ovat merkityksellisiä ja tuloksellisia ratkaisijahenki-
löitä. Joukkueessa jokainen pelaaja on tärkeä ja kullekin pelaajalle löytyy rooli ja merkitys.
Yleisesti ryhmätoiminnassa kaikilla yksilöillä on merkitystä ja osaamisalueet ovat vaihte-
levia ja erilaisia, mutta ne ovat juuri ryhmätoiminnan rikkaus sekä tuovat moninaisuutta
ryhmän toimintakulttuuriin.
Tutkimustulokset ja johtopäätökset ilmentävät osuvasti joukkueurheilun monimuotoisuut-
ta. Joukkueurheilun merkitykset sosiaalisten taitojen kehittymiselle ovat erittäin huomatta-
![Page 71: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/71.jpg)
67
via. Ne liittyvät aina joukkueen jäsenten välisiin suhteisiin ja ryhmätoimintaan. Sosiaalis-
ten taitojen omaksuminen ja kehittyminen tapahtuu dynaamisesti vuorovaikutuksessa kave-
reiden kanssa. Joukkueurheilu on merkittävä tekijä, joka tarjoaa monipuolisen alustan ke-
hittää, kasvaa ja oppia tietoja ja taitoja. Se tukee koulussa opittavia kognitiivisia ja sosiaa-
lisia taitoja. Erityistä merkitystä tuovat kaverit, ystävät ja luontaisen motivoitunut tiimi-
työskentely kiinnostavan sekä yksilölle merkityksellisen harrastuksen parissa. Koulumaa-
ilmassa ryhmätyöskentely on usein ennalta suunniteltua ja opettajan organisoimaa. Nuorten
joukkueurheilijoiden kohdalla yhteistyö on omaan motivaatioon ja sitoutumiseen pohjau-
tuvaa sekä itseohjautuvaa toimintaa. Tämä lisää syvällisempää kiinnostusta omaa ryhmää
ja sen toimintaa kohtaan sekä opettaa kunnioittamaan jokaista ryhmän jäsentä.
Joka tapauksessa yhteisöllinen liikuntaharrastuneisuus on suuressa suosiossa lasten ja
nuorten keskuudessa suomalaisessa nyky-yhteiskunnassa. Liikunta ja urheilu ovat joillekin
hyvin keskeinen asia elämässä ja taas toisille vähemmän merkityksellistä, vaikka siihen
olisi mahdollisuus. Liikunta voidaan nähdä yhtenä vahvana alueena, jonka kautta oma
elämäntapa tuodaan esille. Liikunnan kautta yksilö voi ilmaista itseään. (Vuolle 2000, 31.)
Joukkueurheilussa myös yksilön identiteettityö tapahtuu yhteistyössä ja vuorovaikutukses-
sa kavereiden kanssa. Joukkueurheilussa ja organisoidussa urheilussa yleisesti ottaen on tai
ainakin olisi tärkeintä vastata harrastajien valtaväestön tarpeisiin.
Odotamme innolla, että kuinka urheiluseurat lähtevät reagoimaan nyky-yhteiskunnan haas-
teisiin ja yksilöllisiin tarpeisiin. Toisaalta on kiinnostavaa seurata tulevaisuudessa urheilu-
seurojen yksilöllisen sosiaalisen kehityksen tukemista ja yhteistyötä kodin ja koulun kans-
sa. Jatkotutkimusaiheina olisi mielenkiintoista saada tutkimustietoa sosiaalisten taitojen
kehittymisestä joukkueurheilussa valmentajan näkökulmasta. Olisi myös kiinnostavaa saa-
da jatkotutkimus joukkueurheilijoiden psyykkisestä valmennuksesta ja siihen liittyvistä
prosesseista joukkueurheilussa. Toki olisi inspiroivaa nähdä kuinka koululuokka tukee
sosiaalisten taitojen kehittymistä ja miten siihen liittyvät sosiaaliset prosessit ovat yhtey-
dessä joukkueurheiluun. Opettajan roolia ryhmäytymisessä ja sosiaalisten taitojen kehitty-
misen tukemisessa olisi syytä tutkia syvällisesti, sillä kaikki lapset ja nuoret osallistuvat
perusopetukseen, muttei välttämättä urheiluseuratoimintaan.
![Page 72: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/72.jpg)
68
7 LÄHTEET
Aarresola, O. 2014. Lasten urheilun yhteiskunnallinen ja kulttuurinen toimintaympäristö.
Teoksessa Asiantuntijatyö urheilijan polun lapsuusvaiheen määrittelemiseksi tutkimustie-
don pohjalta 2012. Helsinki: Edita Prima Oy.
Aho, S. & Laine, K. 2004. Minä ja muut. Kasvaminen sosiaaliseen vuorovaikutukseen.
Keuruu: Otavan kirjapaino Oy.
Anttila, P. 2005. Ilmaisu, teos, tekeminen ja tutkiva toiminta. Hamina: AKATIIMI OY.
Bourdieu, P. 1986. The forms of capital. Teoksessa Richardsson, J. Handbook of theory
and research of the sociology of education. New York: Greenwood press.
Burr, V. 2004. Sosiaalipsykologisia ihmiskäsityksiä. Suomentanut: Jyrki Vainonen. Jyväs-
kylä: Gummerus.
Eichberg, H. 2004. Urheilun etiikka ja moraali. Teoksessa Pelit ja kentät. Kirjoituksia lii-
kunnasta ja urheilusta (toim.) Kalervo Ilmanen. Tampere: Domus Offset.
Eisenberg, N., Vaughan, J. & Hofer, C. 2009. Temperament, Self-Regulation, and Peer
Social Competence. Teoksessa: Rubin, K.H., Bukowski, W.M. & Laursen, B. (toim.)
Handbook of Peer Interactions, Relationships and Groups. New York: The Guildford
Press.
Elonen, N. 2008. Kasvuyhteisö nuoren turvana. Sosiaalisen pääoman yhteys nuorten ma-
sentuneisuuteen ja rikekäyttäytymiseen. Tampere University.
Heinilä, K, 1986. Liikuntaseura sosiaalisena organisaationa. Tutkimuksia 38/1986. Jyväs-
kylän yliopisto.
Himberg, L. & Jauhiainen, R. 2007. Suhteita: Minä, me ja muut. Helsinki: Sanoma Pro Oy.
Hirsijärvi, S., Remes, P. & Sajavaara, P. 2005. Tutki ja kirjoita. Jyväskylä: Gummerus.
Huhta, H. & Nipuli, S. 2011. Askelmerkkejä lasten ja nuorten nykyaikaiseen kilpaurhei-
luun. Nuorisotutkimusverkosto/Nuorisotutkimusseura & Nuori Suomi verkkojulkaisuja 40.
![Page 73: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/73.jpg)
69
Hämäläinen, K. 2012. Valmentajan merkitys ja rooli. Teoksessa Asiantuntijatyö urheilijan
polun lapsuusvaiheen määrittelemiseksi tutkimustiedon pohjalta. Helsinki: Edita Prima Oy.
Jauhiainen, R. & Eskola, M. 1994. Ryhmäilmiö. Helsinki: WSOY.
Kaipio, K. 1995. Yhteisöllisyys kasvatuksessa. Yhteisökasvatuksen teoreettinen analyysi ja
käytännön soveltaminen. Jyväskylä University.
Kantomaa, M., Syväoja, H. & Tammelin, T. 2013. Liikunta – hyödyntämätön voimavara
oppimisessa ja opettamisessa? Liikunta & Tiede (50)(4), 12–17. Haettu osoitteesta:
http://www.lts.fi/sites/default/files/page_attachment/lt413_12-17_lowres.pdf
Kaski, S. 2006. Valmentautumisen psykologia kilpa- ja huippu-urheilussa. Helsinki: Edita.
Kataja, J., Jaakkola, T. & Liukkonen, J. 2011. Ryhmä liikkeelle. Toiminnallisia harjoituk-
sia ryhmän kehittämiseksi. Juva: PS-kustannus.
Keltikangas-Järvinen, L. 2010. Sosiaalisuus ja sosiaaliset taidot. Juva: WSOY.
Kent, G. 2000. Ethical principles. Teoksessa Burton, D. (toim.) Research Training for So-
cial Scientists. SAGE publications: London.
Kerola, K. & Kujanpää, S. 2009. Sosiaalisten vaikeuksien lievittäminen. Juva: PS-
Kustannus.
Kiviniemi, K. 2001. Laadullinen tutkimus prosessina. (toim.) Aaltola, J & Valli, R. Ikku-
noita tutkimusmetodeihin 2. Jyväskylä: PS-kustannus.
Kokko, S. 2013. Liikuntakasvatus organisoidussa urheilussa. Teoksessa T. Jaakkola., J.
Liukkonen & A. Sääkslahti (toim.) Liikuntapedagogiikka. Jyväskylä: PS-kustannus.
Kopakkala, A. 2011. Porukka, jengi, tiimi ryhmädynamiikka ja siihen vaikuttaminen. Hel-
sinki: Edita.
Koski, P. 2015. Liikunnan merkitykset. (toim.) Kokko, S. & Hämylä, R. Lasten ja nuorten
liikuntakäyttäytyminen Suomessa. Valtion liikuntaneuvoston julkaisuja 2015:2.
Kuorelahti, M., Lappalainen, K. & Viitala, R. 2012. Sosioemotionaalinen kompetenssi ja
osallisuuden kokemus. Teoksessa: Jahnukainen, M. Lasten erityishuolto ja -opetus Suo-
messa. Tampere: Vastapaino.
![Page 74: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/74.jpg)
70
Lahikainen, A. & Pirttilä-Backman, A-M. 2004. Sosiaalipsykologian perusteet. Helsinki:
Otava.
Laine, K. 2005. Minä, me ja muut sosiaalisissa verkostoissa. Keuruu: Otava.
Laine, T. 2001. Miten kokemusta voidaan tutkia? Fenomenologinen näkökulma. Teoksessa
Aaltola, J. & Valli, R. (toim.) Ikkunoita tutkimusmetodeihin 2. Jyväskylä: PS-kustannus.
Liikuntatutkimus 2009-2010 - Lapset ja nuoret. SLU:n julkaisusarja 7/2010. Helsinki:
Suomen Liikunta ja Urheilu SLU ry.
Luukkainen, O. 2004. Opettajuus – Ajassa elämistä vai suunnan näyttämistä? Akateeminen
väitöskirja. Tampereen yliopisto, kasvatustieteiden laitos.
Lämsä, J. & Mäenpää, P. 2013. Urheiluseurat valintavaiheen toimijana. Teoksessa Mono-
nen, K., Aarresola, O., Sarkkinen, P., Finni, J., Kalaja, S., Härkönen, A. & Pirttimäki, M.
(toim.) Tavoitteena nuoren urheilijan hyvä päivä 2014. Helsinki: KIHUn julkaisusarja, nro
46.
Metsämuuronen, J. 2006. Tutkimuksen tekemisen perusteet ihmistieteissä. Jyväskylä:
Gummerus Kirjapaino Oy.
Myllyniemi, S. & Berg, P. 2013. NUORIA LIIKKEELLÄ! Nuorten vapaa-aikatutkimus
2013.
Nauert, R. 2010. Physical Activity Helps Improve Social Skills. Newbury port, MA. Psych
Central. Haettu osoitteesta: http://psychcentral.com/news/2010/03/15/physical-activity-
helps-improve-social-skills/12120.html
Palomäki, S., Huotari, P. & Kokko, S. 2015. Vanhemmat ja kaverit liikuntaharrastuksen
tukena. (toim.) Kokko, S. & Hämylä, R. Lasten ja nuorten liikuntakäyttäytyminen Suomes-
sa. Valtion liikuntaneuvoston julkaisuja 2015:2.
Peltomaa, H. & Mattila, A. 2006. Psykologian verkot käsikirja. Psyykkinen toiminta, oppi-
minen ja vuorovaikutus. Opintoverkko. Haettu osoitteesta:
http://kirja.psykologia.verkkopolku.com/file.php?a=kirja.psykologia&f=28042006_luku3.
Pitkäranta, A. 2010. Laadullisen tutkimuksen tekijälle. Työkirja. Satakunnan AMK.
![Page 75: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/75.jpg)
71
Poikela, E. 2005. Onko sosiaalisen pääoman värillä väliä. Teoksessa Poikela, E (toim.)
Oppiminen ja sosiaalinen pääoma. Tampere: Tampere University Press.
Poikkeus, A-M. Lasten toverisuhteet ja sosiaaliset taidot. 1997. Teoksessa Lyytinen, P.,
Korkiakangas, M., Lyytinen, H. (toim.) Näkökulmia kehityspsykologiaan. Porvoo: WSOY.
Ropo, E. 2001. Sosiometriset menetelmät kasvatustieteellisessä tutkimuksessa. (toim.) Aal-
tola, J. & Valli, R. Teoksessa Ikkunoita tutkimusmetodeihin 1. Jyväskylä: PS-Kustannus.
Rottensteiner, C. 2015. Young Finnish Athletes` Participation in Organized Team Sports.
Jyväskylä University.
Rovio, E., Eskola, J., Kozub, S., Duda, J., & Lintunen, T. 2009. Can High Group Cohesion
Be Harmful? A Case Study of a Junior Ice-Hockey Team. Small Group Research 40(4).
421–435. doi:10.1177/1046496409334359.
Rovio, E & Lintunen, T. (toim.) Salmi, O. 2009. Ryhmäilmiöt Liikunnassa. Liikuntatie-
teellisen Seuran julkaisu nro 163. Helsinki: Liikuntatieteellinen seura.
Salmela, J. 2006. Koetun sosiaalisen tuen, pätevyyden, itsearvostuksen ja liikunnan yhteyk-
siä nuoruusiän kasvuvuosina. Vaajakoski: Gummerus.
Salmivalli, C. 2005. Kaverien kanssa. Vertaissuhteet ja sosiaalinen kehitys. Keuruu: PS-
Kustannus.
Sarkkinen, P. 2013. Näkökulma valintavaiheen valmentautumiseen kamppailulajeissa. Te-
oksessa Mononen, K., Aarresola, O., Sarkkinen, P., Finni, J., Kalaja, S., Härkönen, A. &
Pirttimäki, M. (toim.) Tavoitteena nuoren urheilijan hyvä päivä 2014. Helsinki: KIHUn
julkaisusarja, nro 46.
Seppänen, R. 2005. Osaaminen, johtaminen ja sosiaalinen pääoma. Teoksessa Poikela Esa
(toim.) Oppiminen ja sosiaalinen pääoma. Tampere: Tampere University Press.
Syrjälä, L., Ahonen, S., Syrjäläinen, E. & Saari, S. 1994. Laadullisen tutkimuksen työtapo-
ja. Rauma: Kirjapaino West-Point.
Takala, K. 2011. Päiväkotilasten sosioemotionaalisten taitojen kehittäminen liikuntatuoki-
oiden avulla. Liikuntapedagogiikan lisensiaatintutkimus. Jyväskylän yliopisto.
![Page 76: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/76.jpg)
72
Telama, R. 2000. Liikunnan merkitys rakentuu elämänkaarella. Teoksessa Haasteena huo-
misen hyvinvointi. Miten liikunta lisää mahdollisuuksia? LIKES-tutkimuskeskus. Jyväsky-
lä: PainoPorras Oy.
Tiirikainen, M. & Konu, A. 2013. Miksi lapset ja nuoret katoavat liikunta- ja urheiluseu-
roista murrosiässä? Teoksessa MIKSI MURROSIKÄINEN LUOPUU LIIKUNNASTA?
VALTION LIIKUNTANEUVOSTON JULKAISUJA 2013:3.
Tiuraniemi, J. 1993. Yksilö, ryhmä, organisaatio. Sosiaalipsykologian perusteita. Turun
yliopiston täydennyskoulutuskeskus. Turku: Painosalama Oy.
Tuomi, J. & Sarajärvi, A. 2002. Laadullinen tutkimus ja sisällönanalyysi. Helsinki: Tammi.
Valli, R. 2001. Johdatus tilastolliseen tutkimukseen. Jyväskylä: PS-Kustannus.
Valli, R. 2001. Kyselylomaketutkimus. Teoksessa Aaltola, J. & Valli, R. (toim.) Ikkunoita
tutkimusmetodeihin 1. PS-kustannus: Jyväskylä.
Viljanen, E. 1986. Tutkielman tekeminen. Keuruu: Otava Oy.
Vuolle, P. 2000. Liikunnan merkitys rakentuu elämänkaarella. Teoksessa Haasteena huo-
misen hyvinvointi. Miten liikunta lisää mahdollisuuksia? LIKES-tutkimuskeskus. Paino
Porras Oy, Jyväskylä.
Wentzel, K.R. 2009. Peers and Academic Functioning at School. Teoksessa Rubin, K.H.,
Bukowski, W.M. & Laursen, B. (toim.) Handbook of Peer Interactions, Relationships and
Groups. New York: The Guildford Press.
Zacheus, T. 2008. Luonnonmukaisesta arkiliikunnasta liikunnan eriytymiseen. Suomalaiset
liikuntasukupolvet ja liikuntakulttuurin muutos. Turun yliopisto.
![Page 77: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/77.jpg)
LIITE 1
Tutkimuslupa-anomus
Hei vanhemmat!
Olemme tekemässä Pro Gradu -tutkimusta Oulun yliopistolla, kasvatustieteen tiedekunnas-
sa. Aiheena on sosiaalisten taitojen kehittyminen joukkueurheilussa. Haluaisimme kerätä
aineistoa joukkueelta, jonka toimintaan lapsenne osallistuu. Tutkimuskohteeksi on valittu
tavoitteellinen urheilujoukkue. Tutkimukseen osallistuvat urheilijat ovat alle 18-vuotiaita
ja siten tarvitaan vanhemman/huoltajan suostumus tutkimukseen osallistumisesta.
Tutkimukseen kerätään aineistoa haastattelulomakkeen avulla. Vastaukset ovat salassapi-
dettäviä ja aineistoa käsitellään luottamuksellisesti. Tutkimuksesta ei selviä siihen osallis-
tuvia henkilöitä tai joukkuetta. Haastattelulomakkeet tuhotaan asianmukaisesti tutkimuksen
päätteeksi ja tietoja ei luovuteta tämän tutkimuksen ulkopuolelle. Tutkimusaineisto kerä-
tään marraskuun 2015 aikana ja tutkimus valmistuu keväällä 2016.
Jos teillä herää kysymyksiä tutkimuksesta, voitte ottaa yhteyttä meihin sähköpostitse.
Pelaajan nimi:_____________________________________________
Saa osallistua tutkimukseen
Ei osallistu tutkimukseen
Vanhemman/huoltajan allekirjoitus:
__________________________________________________
Nimenselvennys:
__________________________________________________
Ystävällisin terveisin,
Niklas Kärkkäinen ([email protected])
Miikka Mettovaara ([email protected])
![Page 78: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/78.jpg)
LIITE 2
Haastattelulomake
Joukkueurheilu on ryhmässä tapahtuvaa vuorovaikutuksellista toimintaa. Joukkueurheilus-
sa ollaan vuorovaikutteisesti tekemisissä erilaisten ihmisten kanssa.
Kuinka kauan olet harrastanut joukkueurheilua? (Rastita)
(Kaikki joukkuelajit huomioiden)
1-3 vuotta
4-7 vuotta
8-10 vuotta
>10 vuotta
Mikä on vaikuttanut siihen, että olet päätynyt joukkueurheilun pariin?
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
Mitä olet oppinut joukkueurheilusta?
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
Millaisia sosiaalisia perustaitoja joukkueessa toimiessa tarvitaan? (Sosiaalisia perustaitoja
ovat kuuntelu, keskustelun aloittaminen ja jatkaminen, kysymysten esittäminen, avun pyy-
täminen, kiittäminen, ohjeiden noudattaminen, kohteliaisuuksien esittäminen ja vastaanot-
taminen sekä taito olla toisten seurassa jne.)
![Page 79: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/79.jpg)
3
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
Miten ja millä tavalla sosiaaliset taidot kehittyvät joukkueurheilutoiminnassa?
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
Kuinka hyväksi koet teidän joukkuehengen? (asteikolla 1-10, siten että 1= erittäin heikko,
5= kohtalainen 10= erinomainen)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10
Nimeä viisi pelaajaa, jotka ovat mielestäsi joukkueen toiminnan ja joukkuehengen kannalta
tärkeimmät yksilöt kaukalossa ja sen ulkopuolella? (Ei saa nimetä itseään)
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
Kuinka kiinteäksi koet joukkueesi? (teidän joukkuehengen näkökulmasta) (asteikolla 1-10)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10
![Page 80: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/80.jpg)
Kuinka helpoksi koet keskustelemisen kaikkien joukkueen jäsenten kanssa? (asteikko 1-
10)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10
Millaisena näet oman roolisi joukkueen jäsenenä? (Outsider = Olen ulkopuolinen, en koe
olevani osa tätä joukkuetta. Vakio-osallistuja = Osallistun joukkueen yhteisiin tapahtu-
miin, olen normaali rivimies enkä erotu massasta. Insider = sisäpiiriläinen. Leader = Joh-
tohahmo, joukkueen ehdotonta eliittiä.)
Outsider
Vakio-osallistuja
Insider
Leader
Kuvittele itsesi tiukassa pelitilanteessa. Mikä olisi unelmakentällinen teidän joukkueesta
tällaisessa tilanteessa? Nimeä unelmaviisikko. (Viisi pelaajaa)
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
Millainen on huono joukkue? (Millaisia kokemuksia ja ajatuksia omasta tai toisista jouk-
kueista)
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
![Page 81: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/81.jpg)
5
Minkälaisia ongelmia olet kohdannut joukkueen jäsenten välisissä suhteissa? (Omissa
joukkueissa tai toisissa/toisten joukkueessa)
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
Kuinka paljon pystyt omasta mielestäsi vaikuttamaan joukkueen toimintaan? Rastita sopi-
vin vaihtoehto.
Toiminnallasi ja suorituksillasi
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10
Vuorovaikutuksella ja keskustelemalla
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10
Kuinka sitoutunut olet kaikkeen joukkueen toimintaan? (kuivaharjoitukset, jääharjoitukset,
pelit, pelimatkat, turnaukset, palaverit, talkoot ym.) (asteikko 1-10) Rastita sopivin vaihto-
ehto.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10
![Page 82: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/82.jpg)
Miksi suosittelisit joukkueurheilun aloittamista sellaisille koulukavereillesi, jotka eivät
harrasta joukkueurheilua tai jotka liikkuvat vähän?
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
Kuinka usein olet vapaa-ajalla tekemisissä joukkuekavereiden kanssa?
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
_________________________________________________________________________
Kiitos vastauksestasi!
![Page 83: NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN …jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-201606042294.pdf · NIKLAS KÄRKKÄINEN JA MIIKKA METTOVAARA SOSIAALISTEN TAITOJEN KEHITTYMINEN](https://reader034.fdocument.pub/reader034/viewer/2022052002/601523d2fd7ae37b012bc39e/html5/thumbnails/83.jpg)
7